Справа № 215/4466/20
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 215/4466/20

провадження № К/9901/48049/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н. А., Радишевської О. Р.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и в :

19 листопада 2021 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.

28 грудня 2021 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі судових рішень убачається таке.

ОСОБА_1 звертався до суду із позовом до виконавчого комітету Криворізької міської ради, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Криворізької міської ради, яка виявилася у порушенні його права на попередження за можливістю страждань і болю, на медичні профілактичні заходи, у невизначеності способу захисту його інтересів, правової позиції статті 49 Конституції України, частини першої статті 3, пункту 7 статті 4, статей 6, 10, пунктів «а», «б» статті 10, статей 31, 32, 42, частини першої статті 43, статті 53, пункту «а» статті 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», та постановити окрему ухвалу згідно статті 249 КАС України;

визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Криворізької міської ради, яка виявилася у непідкоренні частинам першій та третій статті 49 Конституції України, частині четвертій статті 4, пункту «д» частини першої статті 6, частині першій статті 38, частині третій статті 39, частині третій статті 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до його звернення від 30 червня 2020 року за вх. №С-301;

визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Криворізької міської ради, яка виявилася у непідкоренні частині першій статті 49 Конституції України, пункту «д» статті, пункту «а» статті 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», та порушенні права на якісну медичну допомогу;

визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Криворізької міської ради, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням систем охорони здоров`я.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено та надано десятиденний строк з моменту отримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду апеляційної інстанції документу про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у зв`язку із неусуненням позивачем недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору останню повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в касаційному порядку.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги на предмет обґрунтованості, Верховний Суд зазначає таке.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем на підтвердження доводів заяви про звільнення від сплати судового збору надано довідку, видану Тернівським УПСЗН м. Кривий Ріг від 02 квітня 2021 року № 2974 про отримання ним щомісячної компенсаційної виплати, як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи та компенсацію за надання соціальних послуг особам з інвалідністю І групи з січня 2020 року по грудень 2020 рік, та дійшов висновку, що подана позивачем довідка вказує лише на розмір отриманої компенсації, а не річного доходу, а тому не може бути доказом на підтвердження майнового стану особи.

Суд зазначив про ненадання ОСОБА_1 інших доказів у підтвердження свого майнового стану (довідки податкового органу про доходи або про відсутність інших доходів за попередній календарний рік тощо).

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» установлено умови відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Частиною першої статті 8 указаного Закону передбачено перелік умов, за яких враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Крім того, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Отож звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. Суд, вирішуючи це питання, ураховує майновий стан сторони, який є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

З огляду на ненадання ОСОБА_1 належних доказів неможливості сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Мотиви, наведені в оскаржуваному судовому рішенні та обставини, на які посилається заявник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі № 215/4466/20 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання бездіяльності протиправною.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

О. Р. Радишевська