Справа № 420/3294/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 420/3294/21

адміністративне провадження № К/990/287/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №420/3294/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури з вимогами: визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу виконувача обов`язків Одеської обласної прокуратури Безрукого Т. від 28.01.2021 №179к про не виплату премії прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 за січень 2021 року; стягнути з відповідача на користь позивача 8204 грн, що складає 100% від заробітної плати прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 за січень 2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 8 наказу виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури Т. Безрукого від 28.01.2021 №179к про не виплату премії прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 у січні 2021 року та зобов`язано Одеську обласну прокуратуру вирішити питання щодо преміювання ОСОБА_1 у січні 2021 року, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року змінено в частині підстав для задоволення позову. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року залишено без змін.

04 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №420/3294/21.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду цієї справи є невиплата премії. Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймала посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури.

Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачкою, посада якої входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивачки до суду).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій під час ухвалення судових рішень не були враховані висновки Верховного Суду у справах №825/1568/17, №825/1788/16, №826/5578/17, №808/900/17 щодо застосування положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», статті 8 Закону України «Про оплату праці», підпункту 1 та 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», про те, що преміювання працівників прокуратури є правом керівника, а не його обов`язком. Крім того, судами попередніх інстанцій не було враховано висновків Верховного Суду у справі №826/5578/17 про те, що премія є складовою заробітної плати, але не є обов`язковою її частиною.

Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Водночас скаржник, посилаючись на постанови Верховного Суду в справах №825/1568/17, №825/1788/16, №826/5578/17, №808/900/17 і №826/5578/17, не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою.

Суд вказує, що у цій справі судом апеляційної інстанції було встановлено, що позивачка була позбавлена премії на підставі помилкових висновків рапорту начальника відділу №09/1/3 Одеської обласної прокуратури Білокур О.А.

Однак у справах №825/1788/16 і №825/1568/17 судами було встановлено факт неналежного виконання позивами службових обов`язків.

У справі №826/5578/17 судами було встановлено, що фінансових можливостей для виплати премії працівникам структурного підрозділу (у якому працювала позивачка), який не передбачений штатним розписом (його ліквідовано) і функціональні обов`язки якого виконують новоутворені підрозділи (департаменти), немає.

У справі №808/900/17 судами було встановлено, що позивач протягом спірного періоду фактично не виконував функціональні обов`язки у зв`язку з ліквідацією відділу у якому він працював. У цій ситуації відповідач мав обґрунтовані підстави не виплачувати позивачу премії та надбавки за виконання особливо важливої роботи, які йому було встановлено раніше.

Отже, правовідносини, які склались у цій справі, не є подібними до правовідносин у справах №825/1568/17, №825/1788/16, №826/5578/17 і №808/900/17.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №420/3294/21 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська