Справа № 480/9113/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2022 року Справа № 480/9113/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9113/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити призначення та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону від 12.07.2001 (№2663-111) з 17.08.2021 (з дня звернення за пенсією), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи згідно довідки Сумської обласної прокуратури №21-565вих-21 від 10.09.2021 без обмеження максимального розміру заробітної плати та пенсії, з урахуванням загального стажу 25 років 11 місяців 12 днів, у тому числі спеціального стажу роботи на посадах прокурора органів прокуратури України за період з 29.12.1999 по 12.08.2021 як 24 роки 14 днів та забезпечити виплату призначеної пенсії без обмеження її максимального розміру.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 29 грудня 1999 року по теперішній час працює на прокурорських посадах в органах прокуратури України. Перебуваючи на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури, позивач 17 серпня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону від 12.07.2001 (№2663-111).
Як зазначає позивач, до заяви було долучено всі необхідні документи, які свідчать про наявність у ОСОБА_1 достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років, а саме, ксерокопії трудової книжки, диплому про вищу юридичну освіту з додатком, довідки Сумської обласної прокуратури про строк перебування на прокурорських посадах.
Позивач звертає увагу суду на те, що підставою для відмови у призначенні пенсії на думку працівників Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є те, що зазначений період навчання з відривом від виробництва п е р е т и н а є т ь с я з роботою в інших підприємствах та організаціях.
Рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивач вважає протиправним, необґрунтованим . Просить суд врахувати, що на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії діє Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ, відповідно до статті 86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. В той же час, частиною 1 статті 86 цього Закону передбачено поступове збільшення необхідної для призначення пенсії вислуги років. Зокрема, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, позивач вказує на те, що за нормами цього Закону кожного року погіршуються умови, за якими прокурор може отримувати пенсію. Як наслідок, для призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону від 14.10.2014 № 1697-УІІ ОСОБА_1 станом на серпень 2021 року потрібно мати спеціальний стаж 25 років, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. У той же час, позивач просить суд врахувати, що д о л и п н я 2011 року д і я в Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, відповідно до статті 50-1 якого (в редакції від 2001 року) право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку мають прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

На переконання позивача, діючий на сьогодні Закон від 14.10.2014 № 1697-УІІ суттєво погіршує становище та обмежує в реалізації його законних прав та інтересів, які гарантувалися державою упродовж майже 10 років Законом від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, та на які позивач розраховував працевлаштовуючись 29 грудня 1999 року та в подальшому працюючи в органах прокуратури.

Отже, позивач зазначає, що Закон від 14.10.2014 № 1697-УІІ значно обмежує його права, призводить до звуження їх змісту і обсягу, погіршує матеріальне становище та рівень життя. За таких обставин, позивач вважаю, що маю право на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції, які діяла до липня 2011 року, оскільки зазначене право гарантується Конституцією України, рішеннями Конституційного суду України та нормами міжнародного права.

Позивач також просить суд врахувати, що рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, Конституційний Суд України констатував, що збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави. Нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням ст.ст. 1, 3, ч. З ст. 22, ст. 46 Основного Закону України.

Щодо наявності у позивача достатнього спеціального стажу для призначення пенсії за вислугою років, Литвинов зазначає, що на момент його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області його с п е ц і а л ь н и й стаж роботи, потрібний для призначення пенсії за вислугу років, складав 24 роки 14 днів, з яких:

- 2 роки 5 місяців - половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (з 01.09.1995 по 29.06.2000), що підтверджується дипломом Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (м. Харків) ХА №12368663 від 29.06.2000 (п. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- 21 рік 07 місяців 14 днів - робота в органах прокуратури (з 29.12.1999 по 12.08.2021), що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .

Щодо з а г а л ь н о г о с т а ж у, то за підрахунками позивача, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача за призначенням пенсії його з а г а л ь н и й стаж, який надає право на пенсію за вислугу років, становив 25 років 11 місяців 12 днів.

Слід зазначити, що п о з и в а ч н е в к а зу є з яких періодів складається його загальний стаж 25 років 11 місяців 12 днів і не надає жодних доказів на підтвердження таких підрахунків щодо загального стажу.

Отже, позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно відмовлено йому в призначені пенсії за вислугу років, так як відповідно до поданих мною документів, мій загальний стаж роботи для вислуги років (за твердженням позивача) склав 25 років 11 місяців 12 днів, з яких стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури - 21 рік 07 місяців 14 днів.

Отже, на переконання позивача, ним в повній мірі виконано спеціальні умови, передбачені для отримання пенсії згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001).

При цьому, частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-ІІІ) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини,вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

З урахуванням вищеназваних положень Конституції України, рішень міжнародних інституцій, позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №38 від 27.08.2021 про відмову в призначені ОСОБА_1 на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 пенсії за вислугу років довічно у розмірі 90% від суми місячного заробітку.

При цьому, слід зазначити, що позивач наполягає на призначенні йому пенсії у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, зважаючи :

- на наявність у позивача необхідного с т а ж у для призначення пенсії розмір якого було визначено статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001;

- просить призначити пенсію згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 виходячи з розрахунку 90 в і д с от к і в від суми місячного (чинного) заробітку;

- просить здійснювати виплату пенсії б е з о б м е же н н я її максимального розміру.

При цьому, не наводить ж о д н и х обґрунтувань вимог стосовно протиправності висновків пенсійного органу викладених в оскаржуваному рішенні.

Позивач фактично н е з а п е р е ч у є у позовній заяві ту обставину, що зазначений період навчання з відривом від виробництва дійсно п е р е т и н а є т ь с я з роботою в інших підприємствах та організаціях.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу надати відзив.

27.10.2021р. до справи відповідачем надано відзив в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.08.2021 № 38 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки до вислугового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1995 по 29.06.2000 на підставі диплому у якому зазначено навчання з відривом від виробництва та період навчання п е р е т и н а є т ьс я з роботою.

Відповідач просить суд врахувати, що згідно ч. І ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VIІ (далі - Закон № 1697) прокурори мають право па пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року, вислуги років не менше 25 років, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Тривалість загальної вислуги позивача станом на 19.08.2021 становить 23 роки 1 місяць 9 днів, у тому числі спеціальний стаж на посадах прокурорів - 21 рік 7 місяців 3 дні, що є недостатнім при необхідності 25 років загальної вислуги, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років станом на день звернення з 1 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року.

Щодо зарахування до спеціального стансу роботи половини строку навчання а Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, відповідач звертає увагу суду на те, що згідно додатку до диплома про вищу освіту, позивач за період з 1995 по 2000 навчався в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого та отримав вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем юрист-спеціаліст, форма навчання - з відривом від виробництва.

При цьому, відповідач звертає увагу суду на те, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 23.08.1996 містяться записи про період роботи з 24.06.1996 по 23.08.1996, з 14.07.1997 по 14.09.1997, з 16.04.1998 по 31.05.1999 та з 01.06.1999 по 19.07.1999.

Відповідач просить суд врахувати, що зазначені періоди роботи зараховано до з а г а л ь н о г о трудового стажу позивача.

Враховуючи що період навчання (що може бути зарахований до вислуги років за певних умов) та роботи (що підлягає зарахуванню до загального стажу) перетинаються відсутні підстави зарахувати до вислуги років період навчання згідно диплому за період з 1995 по 2000.

Крім цього, відповідач вважає безпідставними вимоги позивача здійснити призначення пенсії за вислугу років виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-МІ пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плані, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Щодо вимоги позивача здійснювати виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, відповідач звертає увагу суду на те, що обмеження максимального розміру пенсії вперше було введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), що набрав чинності 01.10.2011. З часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно- правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-УІ).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29 грудня 1999 року по теперішній час працює на прокурорських посадах в органах прокуратури України.

Перебуваючи на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури, позивач із заявою датованою 17 серпня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону від 12.07.2001 (№2663-111).

19.08.2021 заява ОСОБА_1 надійшла до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07 2014 № 13-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.08.2021 № 38 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки до вислугового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1995 по 29.06.2000 на підставі диплому у якому зазначено навчання з відривом від виробництва та період навчання перетинається з роботою.

Позивач не погоджується з позицією відповідача щодо відсутності стажу.

По-перше, позивач вважає, що стаж для призначення йому пенсії має розраховуватись з урахуванням вимог ч.1 ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, якою передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

Отже, на переконання позивача, з урахуванням вимог Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991, він має право на пенсію за вислугою років, оскільки має достатній спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугою років.

Позивач зазначає, що на момент його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області його с п е ц і а л ь н и й стаж роботи, потрібний для призначення пенсії за вислугу років, складав 24 роки 14 днів, з яких:

- 2 роки 5 місяців - половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (з 01.09.1995 по 29.06.2000), що підтверджується дипломом Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (м. Харків) ХА №12368663 від 29.06.2000 (п. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»;

- 21 рік 07 місяців 14 днів - робота в органах прокуратури (з 29.12.1999 по 12.08.2021), що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .

Щодо з а г а л ь н о г о с т а ж у, то за підрахунками позивача, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача за призначенням пенсії його з а г а л ь н и й стаж, який надає право на пенсію за вислугу років, становив 25 років 11 місяців 12 днів.

При цьому, слід зазначити, що п о з и в а ч н е в к а зу є з яких періодів складається його загальний стаж 25 років 11 місяців 12 днів і не надає жодних доказів на підтвердження таких підрахунків щодо загального стажу.

Дослідивши обставини на які позивач посилається у позовній заяві, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позиції позивача, виходячи з наступного:

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 визначалися Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції Закону від 12.07.2001) було визначено, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

01.10.2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, згідно з яким ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ замінено двома частинами такого змісту: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

В подальшому, 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (далі - Закон №213-VIII), яким у п.5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».

Вказаний у п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв`язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону № 1789-ХІІ щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, з аналізу п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII суд дійшов висновку, що ним скасовані діючі станом на 01.06.2015 норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону №1789-ХІІ.

Водночас, 15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII), відповідно до пп.1 п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону №1789-XII втратили чинність, крім, зокрема, ч.3, 4, 6 та 11 ст.50-1.

Статтею 86 Закону №1697-VII врегульовано питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, які і були чинними на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

Про чинність Закону №1697-VII свідчить і внесення до нього змін, зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ, пп.8 «Прикінцевих та перехідних положень» якого установлено, що норми ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зміни вносились і безпосередньо до ст.86 Закону №1697-VII, зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19.12.2017 №2249-VІІ, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774- VІІ.

Таким чином, питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України регулюється ст. 86 Закону №1697-VІІ, який набув чинності 15.07.2015 та є діючим.

Отже, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років (серпень 2021р.) змінені умови призначення таких пенсій; наведене питання врегульовано приписами ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 "Про прокуратуру", правові підстави для застосування в цьому випадку норм попереднього Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 "Про прокуратуру" (окрім норм, дія яких продовжена) є відсутніми.

Відповідно до ст.86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Поряд з цим, станом на 19.08.2021р. вислуга років у позивача становить 23 роки 1 місяць 9 днів, у тому числі спеціальний стаж на посадах прокурорів - 21 рік 7 місяців 3 дні, що є недостатнім при необхідності 25 років загальної вислуги, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років станом на день звернення з 1 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року.

Щодо оскаржуваного позивачем рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.08.2021 № 38, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», слід зазначити, що згідно ч. І ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VIІ (далі - Закон № 1697) прокурори мають право па пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року, вислуги років не менше 25 років, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Ст.15 Закону № 1697 визначено посади в прокуратурі, робота в яких надає особі статус прокурора. Прокурором органу прокуратури є Генеральний прокурор, перший заступник Генерального прокурора, заступник Генерального прокурора, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора, заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора), прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора), керівник обласної прокуратури, перший заступник керівника обласної прокуратури, заступник керівника обласної прокуратури, керівник підрозділу обласної прокуратури, заступник керівника підрозділу обласної прокуратури, прокурор обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури, перший заступник керівника окружної прокуратури, заступник керівника окружної прокуратури, керівник підрозділу окружної прокуратури, заступник керівника підрозділу окружної прокуратури, прокурор окружної прокуратури.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІ1 (чинній до 26.10.2014 року) під поняттям "прокурор" слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789- XII визначено, що до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, в тому числі на посаді державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою та половина року навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ втратив чинність Закон України Про прокуратуру від 05.11.1991 року № 1789- XII, крім окремих положень, зокрема, частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Пунктом 8 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 03.10.2017 року № 2148-УІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" визначено, що норми статті 86 Закону України Про прокуратуру щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Працівникам прокуратури з 11.10.2017 року пенсії призначаються відповідно до норм статті 86 Закону № 1697.

Згідно ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на призначення пенсії зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічника і старшого помічника прокурора, слідчого.

Крім того, до вислуги років також зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Сукупність наведених правових норм дає підстави для висновку, що законодавство розрізняє поняття "вислуги років, що дає право на пенсію" і "стажу роботи на прокурорських посадах".

При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 264/5989/16-а.

Тривалість загальної вислуги позивача станом на 19.08.2021 становить 23 роки 1 місяць 9 днів, у тому числі спеціальний стаж на посадах прокурорів - 21 рік 7 місяців 3 дні, що є недостатнім при необхідності 25 років загальної вислуги, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років станом на день звернення з 1 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року.

Слід зазначити, що позивач у позовній заяві вказує свою позицію щодо наявного у нього з а г а л ь н о г о с т а ж у. За підрахунками позивача, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача за призначенням пенсії його з а г а л ь н и й стаж, який надає право на пенсію за вислугу років, становив 25 років 11 місяців 12 днів. При цьому, п о з и в а ч н е в к а зу є - з яких періодів складається за його підрахунками його загальний стаж 25 років 11 місяців 12 днів і не надає жодних доказів на підтвердження таких підрахунків щодо загального стажу.

Щодо зарахування до спеціального стансу роботи половину строку навчання а Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, суд зазначає наступне:

Відповідно до частини третьої статті 42 Закону України від 23 травня 1991 № 1060-ХІІ "Про освіту" підготовка фахівців у вищих навчальних закладах може проводитися з відривом (очна), без відриву від виробництва (вечірня, заочна), шляхом поєднання цих форм, а з окремих спеціальностей - екстерном.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058- IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-Х11 (далі - Закон № 1788-ХІ1) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також до стажу роботи зараховується також період навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Цс період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Згідно додатку до диплома про вищу освіту, позивач за період з 1995 по 2000 навчався в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого та отримав вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем юрист-спеціаліст, форма навчання - з відривом від виробництва.

При цьому, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 23.08.1996 містяться записи про період роботи з 24.06.1996 по 23.08.1996, з 14.07.1997 по 14.09.1997, з 16.04.1998 по 31.05.1999 та з 01.06.1999 по 19.07.1999. Зазначені періоди роботи зараховано до загального трудового стажу позивача. Дана обставина не спростована позивачем.

Враховуючи що період навчання (що може бути зарахований до вислуги років за певних умов) та роботи (що підлягає зарахуванню до загального стажу) перетинаються відсутні підстави зарахувати до вислуги років період навчання згідно диплому за період з 1995 по 2000.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.08.2021 № 38, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Підсумовуючи наведені обставини справи та норми законодавства, суд зазначає, що позивач у період з 30.07.1997 по 01.10.2011 не набув необхідного стажу роботи для призначення пенсії, тому у нього не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 "Про прокуратуру"; на правовідносини, які виникли 19.08.2021р. у зв`язку із зверненням позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії поширюється дія Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, оскільки ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 "Про прокуратуру" втратила свою чинність; станом на 19.08.2021р. тривалість загальної вислуги позивача станом на 19.08.2021 становить 23 роки 1 місяць 9 днів, у тому числі спеціальний стаж на посадах прокурорів - 21 рік 7 місяців З дні , що є меншою від встановленої ст.86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII (25 рок) вислуги, за наявності якої особа має право на призначення пенсії за вислугу років.

Оскільки позивач не набув такого права, то неможливо стверджувати і про звуження його змісту та обсягу, так як положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу вже існуючого права.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 року у справі №211/5697/16-а, 10.05.2018 року у справі №358/1830/16-а, 10.10.2019 року у справі №265/3516/17 та 04.12.2019 року у справі №747/559/17, 18.03.2020 року у справі №310/7064/16-а.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки стаж позивача за вислугу років недостатній для призначення пенсії на підставі ст. 86 Закону №1697-VII, а в період дії ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, тому відповідачем обґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії позивачу.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець