Справа № 380/11028/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/11028/21 пров. № А/857/20330/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з проведення конкурсу на заняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя першої інстанції Потабенко В.А., м. Львів, повний текст складено 02.11.2021),

В С Т А Н О В И В :

07.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі (далі - Конкурсна комісія, відповідач 1), Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 2) про визнання незаконним та скасування рішення Конкурсної комісії з проведення конкурсу на заняття посад прокурорів у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі № 40 від 01.03.2021 в частині приводу недопущення ОСОБА_1 до відкритого конкурсу на зайняття адміністративних посад та посад прокурора у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року адміністративний позов було залишено без розгляду .

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу. Вважає, ухвалу постановленою з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що висновок суду про пропуск ним місячного строку оскарження рішення комісії без поважним причин є безпідставним, оскільки ним було оскаржено рішення Комісії від 1 березня 2021 року в адміністративному порядку, Однак, про час та місце розгляду скарги ОСОБА_1 не було повідомлено. Про результат розгляду позивач дізнався з відповіді на його запит від 10 червня 2021 року й в місячний строк оскаржив рішення Комісії від 1 березня 2021 року до суду. Апелянт зауважив, що Відповідач 1 не виконав свого обов`язку, передбаченого ч. 4 ст. 12 Порядку щодо повідомлення про засідання за три робочі дні. Отже, йому не було відомо про дату розгляду його скарги і відповідно він не мав реальної змоги дізнатися про результат.

Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких вказали про законність і обґрунтованість рішення суду.

У судовому засіданні представник апелянта Буй Б.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представники відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та пояснили, що позивач не навів обґрунтованих та достатніх підстав для поновлення місячного строку звернення до суду, який було ним пропущено .

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Спеціальним строком для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Цією нормою встановлені скорочені строки звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які, у свою чергу, не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача.

За наведеним у п. 17 ч. 1 ст. 17 КАС України визначенням публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Предметом цього позову є визнання незаконним та скасування рішення Конкурсної комісії № 40 від 01.03.2021 в частині приводу недопущення ОСОБА_1 до відкритого конкурсу на зайняття адміністративних посад та посад прокурора у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

Отже, враховуючи предмет позову, такий пов`язаний з прийняттям громадян на публічну службу, її проходження, а відтак, для оскарження рішень, дій чи бездіяльності відповідачів в цій справі встановлено місячний строк.

Як видно з матеріалів справи, 01.03.2021 Конкурсною комісією прийнято рішення №40 про недопуск ОСОБА_1 до участі у конкурсі на зайняття вакантних адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі та вказано, що відповідно до ч. 1 ст. 31 Порядку особа, яку не було допущено до участі конкурсі, може подати конкурсній комісії обґрунтовану письмову скаргу не пізніше наступного робочого дня після оприлюднення на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора списку осіб, яких не було допущено до участі у конкурсі.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Відповідно до ст. 8 1 Закону України «Про прокуратуру» призначення на адміністративну посаду в Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі здійснюється за результатами відкритого конкурсу. Інформація про дату, час та місце проведення конкурсу, кандидатів, які подали заяву про участь у конкурсі, оприлюднюється на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до початку конкурсу. Конкурс на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі проводиться публічно, з вільним доступом представників засобів масової інформації, журналістів на засідання конкурсної комісії та із забезпеченням трансляції у режимі реального часу відео- та аудіоінформації із засідань конкурсної комісії в мережі Інтернет. Інформація про час та місце проведення засідання конкурсної комісії оприлюднюється на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до початку засідання.

Позивачем не заперечується, що оскаржуване рішення було оприлюднено на офіційному сайті 03.03.2021 року, а з 04.03.2021 він був обізнаний про факт прийняття оскаржуваного рішення Конкурсної комісії з проведення конкурсу на заняття посад прокурорів у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі № 40 від 01.03.2021 в частині приводу недопущення ОСОБА_1 до відкритого конкурсу на зайняття адміністративних посад та посад прокурора у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі і відлік місячного строку на оскарження для нього розпочався саме з 04.03.2021, коли ним було подано скаргу на це рішення.

Водночас, позов до суду було подано лише 7 липня 2021 року.

Апеляційний суд зауважує, що в даному випадку відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 122 КАС України про відлік строку звернення до суду після розгляду скарги, оскільки законом не передбачено можливість досудового порядку вирішення спору.

При цьому подання скарги до конкурсної комісії відповідно до ст. 31 Порядку роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі є додатковим заходом оскарження і не змінює положень КАС України щодо строків звернення до суду.

Отже, висновок суду про пропуск позивачем встановленого законом місячного строку звернення до суду є правильним.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, та/або були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.02.2021 у справі №800/30/17 (9901/328/18) провадження №11-401заі20 зазначила що законодавче обмеження строків звернення до суду насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Ключовою є фраза «з поважних причин» , а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Процесуальний закон не дає визначення терміну «поважні причини» . Між тим у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі № 6-26370кс04 зазначено, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим.

Як вказує практика Верховного Суду, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Як видно з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач заявив клопотання про поновлення строку і обґрунтував його тим, що 04.03.2021 оскаржив рішення від 01.03.2021 №40 безпосередньо до Комісії, однак не був повідомлений про час та місце розгляду його скарги. Про результати розгляду скарги він дізнався лише 10.06.2021, отримавши відповідь від Конкурсної комісії. Таким чином, реальну можливість звернення до суду позивач пов`язує з отриманням ним відповіді від 10.06.2021 на звернення за результатами розгляду скарги.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неповажність вказаної причини, оскільки позивач дізнався про оскаржуване рішення саме з офіційного сайту Офісу Генерального прокурора, а, отже, міг дізнатись і про результати розгляду його скарги з того ж джерела.

Суд першої інстанції правильно відхилив покликання позивача на неодержання ним рішення за результатами розгляду скарги від 04.03.2021 як на підставу неможливості звернутись з позовом до суду, оскільки позивачем таке рішення не оскаржується. Натомість оскаржується лише рішення № 40 від 01.03.2021, про яке позивач був достеменно обізнаний 04.03.2021.

Суд також правильно врахував, що мала місце трансляція засідання Комісії від 05.03.2021 в режимі реального часу, а також результати розгляду були оприлюднені на сайті Офісу Генерального прокурора, що давало змогу позивачу своєчасно дізнатись про прийняте за результатами розгляду його скарги рішення.

З огляду на те, що прийняте відносно позивача рішення є актом індивідуальної дії та безпосередньо стосується проходження позивачем публічної служби, оскільки визначає результати недопуску до конкурсу на зайняття посад прокурорів у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, то саме позивач є особою, яка зацікавлена як в отриманні результатів рішення, так і його оскарженні, у разі незгоди, у визначені законом строки.

Разом з тим, активних дій для реалізації свого права на оскарження рішення Комісії від 01.03.2021 позивач у період з 05.03.2021 по 03.06.2021 (дату звернення до Конкурсної комісії із запитом про надання належним чином засвідченої копії відповідного рішення за результатами розгляду скарги від 04.03.2021) не вчиняв.

Доводи, наведені позивачем на обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду, не можна вважати такими, що унеможливили чи ускладнили можливість звернення до суду, існували поза волею позивача, виникли протягом строку, який пропущено, та підтверджені належними доказами.

При цьому, враховуючи швидкоплинність процесу конкурсу на зайняття вакантних посад на зайняття адміністративних посад та посад прокурора у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, твердження позивача про те, що про результати розгляду скарги дізнався лише 10.06.2021 не може бути підставою для поновлення процесуального строку звернення з позовом до суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 79 та ч. 1 і 2 ст. 80 КАС України позивач при зверненні до суду разом із поданням позовної заяви мав право подати клопотання про витребування доказів судом, зокрема й вказаного рішення комісії, прийнятого за результатами скарги.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, враховуючи пропуск строку звернення позивача до суду з позовом та не наведення позивачем поважних підстав для поновлення строку, суд першої інстанції правильно застосував процесуальні наслідки, передбачені п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, та залишити позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі про визнання незаконним та скасування рішення без розгляду.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
У зв`язку з тимчасовою відсутністю судді Затолочного В.С. повне судове рішення складено 17.01.2022