Справа № 520/11183/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 р. Справа № 520/11183/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, по справі № 520/11183/21

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 28.02.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 28.02.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 встановити базовий місяць для нарахування індексації січень 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач, всупереч чинному законодавству, не провів з позивачем повний розрахунок із виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 28.02.2018, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, та обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, чим порушив право ОСОБА_1 на мирне володіння своїм майном. При цьому, посилаючись на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" у редакції від 15.12.2015 (далі - Порядок № 1078) та постанову Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294, якою затверджено схему посадових окладів, наполягав, що при визначенні розміру індексації за вказаний період слід застосовувати в якості базового місяця - січень 2008 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі № 520/11183/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 30.11.2015.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 30.11.2015.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі № 520/11183/21 в частині задоволення позовних вимог з прийняттям постнови про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неврахування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення доводів відповідача щодо пропущення позивачем спеціального строку звернення до суду з цим позовом, встановленого ч.5 ст.122 КАС України, оскільки цей спір пов`язаний із звільненням з публічної служби. Враховуючи, що останнім днем військової служби позивача був день виключення його із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , а саме 10.01.2020, і в цей же день він ознайомився з наказами по особовому складу і стройовій частині та не заперечував проти сум остаточного розрахунку, від цього дня і має рахуватись строк звернення до суду. Однак, позивач звернувся до суду з цим позовом лише 22.06.2021, тобто з пропуском місячного строку, незазначивши підстав для поновлення цього строку, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 01.02.2021 по справі № 240/532/20, від 21.04.2021 по справі № 380/2359/20, від 30.03.2021 по справі № 340/2153/19, від 02.03.2021 по справі № 140/688/19, від 17.03.2021 по справі № 460/4872/20, від 31.03.2021 по справі № 380/145/20, від 22.01.2020 по справі № 620/1982/19, від 04.12.2019 по справі № 815/2681/17 є підставою для залишення позову без розгляду. Також, зветрає увагу суду апеляційної інстанції на те, що індексація не входить до складу грошового забезпечення, а тому не має необмеженого строку для звернення до суду за захистом права на її отримання. Підсумовуючи вищевикладне, вважає, що позивачем пропущено, як спеціальний місячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, так і загальні шестимісячний (ч. 2 ст. 122 КАС України), та тримісячний строки (ч. 1 ст. 233 КЗпП України).

Щодо наявності підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 01.12.2015 пояснив, що за вказаний період ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення відповідно до п.5 Порядку № 1078 (в редакції до 31.12.2015), що підтверджується відповідним розрахунком індексації грошового забезпечення, який додано до апеляційної скарги, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Посилання суду на довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/4328 від 31.05.2021, як на документ зі змісту якого вбачається бездіяльність відповідача стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації за цей пеірод, вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки в довідці взагалі відсутня інформація щодо нарахування та виплати індексації позивачу, а виконавцем зазначено, що інформація стосовно індексації у наведеному документі не відображена з огляду на ненадходження фінансових документів Військової частини НОМЕР_1 з січня 2016 року на зберігання до архіву.

Разом з цим, розрахунково-зведені відомості сум для зарахування на рахунки за 2010-2015 роки ВЧ НОМЕР_1 не має можливості надати до суду, оскільки відповідно до стандартів бухгалтерського обліку вони були підшиті до меморіального ордеру 5/1 «Зведення розрахункових відомостей з грошового забезпечення» та знищені у встановленому законом порядку.

Заперечує проти доводів позивача про необхідність застосування в якості базового місяця за період з 01.01.2010 по 01.12.2015 січня 2008 року, адже лише з 01.12.2015 на зміну базового місяця для нарахування індексації стало впливати виключно підвищення тарифних ставок (окладів) відповідно до п.5 Порядку № 1078 в редакції з 31.12.2015.

Посилаючись на положення ст.51 Бюджетного кодексу України, пункти 6, 14 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 08.08.2017 № 48/0/66-17, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки остання проводиться у межах фінансових ресурсів бюджетних установ усіх рівнів на відповідний рік, а враховуючи, що можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було, відповідач правомірно не здійснював виплату індексації позивачу у період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 5 від 10.01.2020 позивача виключено зі списків особового складу.

При виключенні зі списків особового складу відповідача ОСОБА_1 не розраховано за всіма видами грошового забезпечення, а саме, не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 28.02.2018.

Листом № 225/56/381/фс від 26.03.2021 Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що надати інформацію щодо розміру основного грошового забезпечення за періоди проходження служби на посадах Військової частини НОМЕР_1 з 01.01.2008 по 31.12.2015 немає можливості, оскільки розрахунково - платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям здано до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України по 31.12.2015 включно; за необхідною інформацією необхідно звернутись до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України. Відомості щодо нарахування індексації з 01.01.2008 по 31.12.2015 були підшиті до справи меморіальний ордер 5/1 "Зведення розрахункових відомостей з грошового забезпечення" за кожний (місяць) вказаного періоду. Меморіальний ордер 5/1 знищені в "Акті про виділення для знищення, що не підлягають зберіганню" від 21.03.2011, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (термін 3 роки) знищені. Роз`яснено, що нарахування та виплата індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 у відповідності до вимог телеграми Департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018 "Правил проведення індексації грошових доходів населення, визначених Порядком проведення індексації грошових доходів населення", затвердженим постановою КМ України № 1078 від 17.07.2013, не здійснювалась з огляду на відсутність фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено належну йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2010 року по 28 лютого 2018 року, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 30.11.2015 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 30.11.2015, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, з огляду на наявність у позивача права на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період та відсутність в матеріалах справи доказів виплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2010 по 30.11.2015 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січня 2008 року, адже до прийняття постанови Кабінету Міністрів №1013 від 09.12.2015, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1078 та змінено процедуру визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення з 01.12.2015, базовим місяцем був місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, а не той, в якому відбувалося підвищення тарифних ставок (окладів).

З метою захисту порушеного права позивача у спірних відносинах суд також задовольнив позовні вимоги в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ).

У статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-ХІІ).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів (ч. 6 ст. 5 Закону України № 1282-ХІІ).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

З метою реалізації Закону №1282-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який, відповідно до п.1 визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 (в редакції, чинній до 01.01.2016), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 р. № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 внесено зміни в абзац 2 пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, та цифри "101" замінено цифрами 103.

Абзац 2 пункту 1-1 із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 р. - застосовується з 01.01.2016 р.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 01.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Тобто, за змістом п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015), базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів (далі - Постанова № 1013) були внесені значні зміни у вищевказаний Порядок, у зв`язку з чим з 15.12.2015 вступили в дію нові правила індексації заробітної плати, які в силу п.6 вказаної постанови, застосовуються з 01 грудня 2015 року.

Так, відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Тобто, з прийняттям постанови № 1013 від 09.12.2015 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Таким місяцем (базовим) є той, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.

З дослідженої копії особового рахунку військовослужбовця № 49 (інд.код НОМЕР_2 ) за період з січня 2010 року по серпень 2013 року та розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції встановлено, що за вказаний період відповідно позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січня 2008 року. Відповідно до вказаних документів позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення в січні-лютому 2010 року - 240 грн. 31 коп, в березні 2010 року - 311 грн. 97 коп., в квітні-травні 2010 року - 334 грн. 57 коп., в червні серпні 2010 року - 340 грн. 34 коп., в вересні 2010 року - 341 грн. 88 коп., в жовтні 2010 року - 349 грн. 20 коп., в листопаді 2010 року - 392 грн. 73 коп., в грудні 2010 року - 399 грн. 23 коп., в січні 2011 року - 407 грн. 45 коп., в лютому-березні 2011 року - 429 грн. 10 коп., в квітні 2011 року - 464 грн. 64 коп., в травні 2010 року - 483 грн. 84 коп., в червні-липні 2011 року - 503 грн. 04 коп, в серпні вересні 2011 року - 520 грн. 32 коп., в жовтні-листопаді 2011 року - 533 грн. 87 коп., в грудні 2011 року - 544 грн. 17 коп., в січні березні 2011 року - 581 грн. 57 коп., в квітні- червні 2012 року - 592 грн. 95 коп., в липні- вересні 2012 року - 597 грн. 28 коп., в жовтні- листопаді 2012 року - 605 грн. 96 коп., в грудні 2012 року - 614 грн. 63 коп., в січні-березні 2013 року - 621 грн. 67 коп.

Із застосуванням базового місяця квітня 2013 року за період з квітня по серпень 2013 року кожного місяця 156 грн. 44 коп.

За період з вересня 2013 року по квітень 2014 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Із застосуванням базового місяця січня 2014 року за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено в травні 2014 року - 34 грн 10 коп., в червні 2014 року - 75 грн. 52 коп, в липні-серпні 2014 року - 124 грн. 24 коп., в вересні-жовтні 2014 року - 143 грн.72 коп. (відповідно до п.5 Порядку № 1078 в редакціїї до 01.12.2015).

Із застосуванням базового місяця листопада 2014 року за період з листопада 2014 року по січень 2015 року кожного місяця - 104 грн. 26 коп., в лютому 2015 року - 141 грн. 80 коп., в березні 2015 року - 179 грн. 78 коп., в квітні 2015 року - 247 грн. 98 коп., в травні 2015 року - 395 грн 36 коп., в червні 2015 року - 606 грн. 08 коп., в липні серпні 2015 року - 645 грн. 05 коп., в вересні грудні 2015 року кожного місяця - 716 грн. 09 коп.

Враховуючи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про внесеня змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. № 889» від 13.03.2013 року № 161 (далі Постанова № 161) у наведений період декілька разів відбувалося підвищення грошового забезпечення позивача (збільшено розмір щомісячної додаткової грошової винагороди), що було підставою для зміни базового місяця для нарахування індексації згідно з п.5 Порядку № 1078 в редакції до 01.12.2015, відповідачем правомірно у період з 01.01.2010 по 01.12.2015 було застосовано базовий місяць відповідно з 01.01.2010 по 31.03.2013 (січень 2008 року), з 01.04.2013 по 31.08.2013 (квітень 2013 року), з 01.05.2014 по 31.10.2014 (січень 2014 року), з 01.11.2014 по 01.12.2015 (листопад 2014 року).

Проте, незважаючи на підвищення у вересні 2013 року щомісячної додаткової грошової винагороди у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення, у період з вересня 2013 року по квітень 2014 року індексація позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується копією особового рахунку військовослужбовця № 49.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у вересні 2013 року 100,0%, у жовтні 2013 року 100,4%, у листопаді 2013 року 100,2%, у грудні 2013 року 100,5 %.

Отже, лише у грудні 2013 року було перевищено поріг індексації у 101% (100,4% *100,2% * 100,5%*100).

Виходячи зі змісту п. 1-1 Порядку № 1078 (в редакції, чинній до 01.01.2016) та п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 01.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), для того, щоб встановити протиправність дій відповідача щодо ненарахування та невиплати індексаціїї грошового забезпечення позивачу у період з вересня 2013 по квітень 2014, слід встановити чи перевищувала величина індексу споживчих цін поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка у спірний період.

Вказані відсоткові показники індексу інфляції за грудень 2013 року були офіційно опубліковані в Урядовому кур`єрі від 9 січня 2014 року, що з огляду на наведені вище приписи п. 1-1 Порядку №1078, свідчать про те, що індексацію слід проводити з 01 лютого 2014 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Разом з цим, у січні 2014 року відповідно до Постанови № 161 знов відбулося підвищення щомісячної додаткової грошової винагороди, у зв`язку з чим змінився базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення, а тому необхідно встановити чи перевищувала величина індексу споживчих цін поріг індексації в розмірі 101 відсотка у період з січня 2014 року по квітень 2014 року.

Колегією суддів встановлено, що у січні 2014 року індекс споживчих цін склав 100,2 %, у лютому 2014 року - 100,6 %, у березні 2014 року - 102,2 %.

Отже, лише у березні 2014 року було перевищено поріг індексації у розмірі 101% (100,2% * 100,6% *102,2%* 100).

Вказані відсоткові показники індексу інфляції за березень 2014 року були офіційно опубліковані в Урядовому кур`єрі від 9 квітня 2014 року, що з огляду на наведені вище приписи п. 1-1 Порядку №1078, свідчать про те, що індексацію слід проводити з 01 травня 2014 року, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для нарахування індексаціїї грошового забезпечення ОСОБА_1 у лютому 2014 року, та про відсутність підстав для нарахування індексаціїї грошового забезпечення період з січня 2010 року по серпень 2013 року, з травня 2014 року по грудень 2015 року з огляду на її нарахування та виплату позивачу в належному розмірі, та за період з вересня 2013 року по січень 2014 року та з березня 2014 року по квітень 2014 року - через відсутність підстав для такої виплати.

Колегія суддів зауважує, що архівна довідка № 179/1/4328 від 31.05.2021 (а.с. 11) не містить відомостей про невиплату позивачу з січня 2010 року по грудень 2015 року індексації грошового забезпечення, а свідчить лише про невідображення такої інформації. Однак, вказана довідка не спростовує даних особового рахунку військовослужбовця № 49.

Як вбачається з наданої позивачем, до суду першої інстанції, архівної довідки № 179/1/4328 від 31.05.2021р. (а.с. 11) в перевірених фінансових документах в/ч НОМЕР_1 , нарахування індексації ОСОБА_1 , за період з січня 2010 року по грудень 2015 року, не відображені. Книги алфавітного обліку та фінансові документи Військової частини НОМЕР_3 , з січня 2016 року, на зберігання до архіву не надходили.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2010 по 01.08.2013, з 01.09.2013 по 01.01.2014, з 01.03.2014 по 30.04.2014, з 01.05.2014 по 31.12.2015 та зобов`язання вчинити певні дії, що зумовлює скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за вказані періоди та зобов`язання відповідача за ці періоди нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з прийняттям постанови про відмову в задоволенні цієї частини позову.

Разом з цим, у колегії суддів наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за лютий 2014 року та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний місяць.

Враховуючи, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині застосування базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січня 2008 року, і в цій частині рішення суду першої інстанції не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції через відсутність таких вимог в апеляційній скарзі, колегія суддів не надає оцінку обставинам щодо незастосування відповідачем при обчисленні розміру індексації бажаного позивачем базового місяця за період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року.

Щодо нарахування та виплати індексаціїї грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, колегія суддів зазначає наступне.

З наявних в матеріалах справи копій довідок ВЧ НОМЕР_1 від 26.03.2021 № 225/56/384/фс, № 225/56/385/фс, №225/56/386/фс (а.с. 12-14) вбачається, що з січня 2016 року по листопад 2018 року ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення.

Наведене також підтверджується змістом листа відповідача від 26.03.2021 № 225/56/381/фс, в якому він повідомляє, що індексація грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 28.02.2018 не нараховувалась та не виплачувалась. (а.с. 10 - зворот).

В обґрунтування неможливості здійснення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період відповідач посилається на відсутність фінансових ресурсів для такої виплати та роз`яснення Міністерства соціальної політики України № 10685/0/14-15/10 від 16.07.2015, № 252/10/136-16 від 09.06.2016, № 48/0/66-17 від 08.08.2017, що є неприйнятним виходячи з наступного.

Так, положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

На підтвердження наведених вище доводів, відповідачем ані до суду першої, ані апеляційної інстанції не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується ВЧ НОМЕР_1 , за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, коштів на індексацію грошового забезпечення та вжиття відповідних заходів з метою отримання додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

Крім того, відповідач в своїй діяльності має керуватися та діяти відповідно до Закону № 1282-XII, який має вищу юридичну силу, ніж роз`яснення міністерств, які носять рекомендаційний характер.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 (включно).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17 та від 20.11.2019 у справі №620/1892/19.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу за військовими (спеціальними) званнями, які визначені Додатком № 24 до Постанови № 1294.

Таким чином, у зв`язку із прийняттям вказаної постанови, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів, зокрема, з 01.01.2016, є січень 2008 року, а тому саме цей місяць в якості базового слід застосовувати при визначенні розміру індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не довів належними та допустимими доказами правомірність власних дій (бездіяльності), які є предметом оскарження позивачем.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

У зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року (включно) із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

З приводу доводів апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як зазачалось вище, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.1 ст. 9 Закону № 2011-XII).

За приписами ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з ч.3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Крім того, колегія суддів зазначає, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України. До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція застосована у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 806/2883/17.

Формулювання позовних вимог інших чином, ніж про стягнення заробітної плати, не спростовує наведеного висновку, оскільки норми ст. 233 Кодексу законів про працю України, слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати, якою в нашому випадку є грошове забезпечення.

Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом в постанові від 13.03.2019 у справі № 807/363/18.

У зв`язку з чим, посилання відповідача на пропущення ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом є безпідставним, що зумовлює відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги в цій частині.

Проаналізувавши висновки, що викладені у постановах Верховного Суду від 01.02.2021 по справі № 240/532/20, від 21.04.2021 по справі № 380/2359/20, від 30.03.2021 по справі № 340/2153/19, від 02.03.2021 по справі № 140/688/19, від 17.03.2021 по справі № 460/4872/20, від 31.03.2021 по справі № 380/145/20, від 22.01.2020 по справі № 620/1982/19, від 04.12.2019 по справі № 815/2681/17, на які посилається у апеляційній скарзі відповідач, колегія суддів вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у даній справі.

Так, у вказаних справах № 240/532/20, № 620/1982/19, № 380/2359/20, № 460/4872/20, № 815/2681/17, позивач звертався до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у справі № 380/2359/20 про скасування наказу щодо застосування дисциплінарного стягнення, у справі № № 140/688/19 - стягнення з особи витрат, пов`язаних з утриманні у закладі вищої освіти, в той час як предметом розгляду цієї справи є нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАСУкраїни суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

В силу приписів частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на наведене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі № 520/11183/21 підлягає скасуванню в частині задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2010 по 01.08.2013, з 01.09.2013 по 01.01.2014, з 01.03.2014 по 30.04.2014, з 01.05.2014 по 31.12.2015 та зобов`язання відповідача за ці періоди нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з прийняттям постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі № 520/11183/21 - скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2010 по 01.08.2013, з 01.09.2013 по 01.01.2014, з 01.03.2014 по 30.04.2014, з 01.05.2014 по 31.12.2015 та зобов`язання відповідача за ці періоди нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

В іншій частині задоволення позову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі № 520/11183/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій