Справа № 480/6070/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2022 року Справа № 480/6070/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6070/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Петрищева Олександра Олександровича звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив:
2. Визнати протиправними та скасувати постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16.12.2020 року № ВП 63947885 та від 18.12.2020 року № ВП 63950053.
Свої вимоги обґрунтовує самостійною сплатою боржником заборгованості за виконавчими документами, наявністю заяви стягувача ТОВ «Карго Пром» про повне погашення боргу та закінченні виконавчого провадження, відсутністю реального стягнення виконавчим органом суми боргу з боржника та порушення виконавчим органом порядку та строків винесення постанови про стягнення виконавчого збору (постанови складені 23.03.2020 року тоді як виконавче провадження відкрито 04.05.2011 та 31.05.2010).
Ухвалою суду від 30.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, залучено до розгляду справи другим відповідачем - Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, з урахуванням поданих доказів, просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Вказує, що державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору за прострочення боржником строків для добровільного виконання в межах фактичного терміну здійснення самого виконавчого провадження до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.
Враховуючи, що виконавчі провадження АСВП 30448538 та АСВП 20379493 закінчені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та враховуючи ті обставини, що виконавчий збір не стягнуто, дії державного виконавця щодо виведення в окреме виконавче провадження постанов про стягнення виконавчого збору ВП № 30448538 та ВП № 20379493 від 23.03.2020 відповідають приписам частини третьої статті 40 Закону 1404-VIII, отже є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виконавчий збір є обов`язковим до сплати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Розмір якого становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, а не з фактично стягнутої суми, як вважає позивач.
Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу є виконавчими документами і підлягають виконанню в загальному порядку.
Оскільки, постанови про стягнення виконавчого збору відповідали вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», на підставі постанов про стягнення виконавчого збору, а отже, враховуючі вищевикладені правові положення, виконавчі дії вчинені в межах і спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження».
Отже, відповідач зазначає, що всі дії, які вчинені державним виконавцем передбачені приписами Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та відповідають правовим висновкам Верховного Суду.
У поданих до суду 17.01.2022 письмових поясненнях представник позивача також вказує, що незважаючи на наявність постанов про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , виконавчим органом виносились аналогічні постанови про стягнення виконавчого збору із його дружини - ОСОБА_2 , солідарного боржника за виконавчими листами Ковпаківського районного суду м. Суми №1806-2-345/11 від 22.01.2011 та № 2-1342/2010 від 17.01.2020. Тобто, стягується виконавчий збір у подвійному розмірі, що є прямим порушенням норм чинного законодавства України.
Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явились.
З огляду на неявку представників сторін, ураховуючи вимоги ч. 1, 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.
Зважаючи на вимоги ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми №1806/2-345/11 від 22.04.2011 державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції 04.05.2011 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30448538 (а.с. 145).
23.03.2020 зазначене виконавче провадження Ковпаківським відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 147).
На підставі заяви стягувача про повне погашення боргу та закінчення виконавчого провадження, постановою від 16.12.2020 було закінчено виконавче провадження № 30448538 відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 150, 151).
Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 18.12.2020 було відкрито виконавче провадження № 63950053 з виконання постанови № 30448538 від 23.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 816802,08 грн (а.с. 155 зв.).
Крім того на підставі виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми №2-1342/2010 від 01.02.2010 державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції 31.05.2010 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №20379493 (а.с. 161).
23.03.2020 зазначене виконавче провадження Ковпаківським відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 168).
На підставі заяви стягувача про повне погашення боргу та закінчення виконавчого провадження, постановою від 16.12.2020 було закінчено виконавче провадження № 20379493 відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 176).
Не погодившись з постановами про стягнення виконавчого збору від 23.03.2020 № 20379493 та № 30448538, а також з постановами про відкриття провадження з їх виконання, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, станом на час винесення оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору, регламентується Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин першої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Частиною ч. 2 ст. 27 Закону Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
З аналізу зазначеної норми законодавства суд вбачає, що розмір виконавчого збору вираховується із суми, що підлягає примусовому стягненню.
В той же час, відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.
В силу положень ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже суд зазначає, що законодавством передбачено порядок погашення заборгованості солідарними боржниками. При цьому питання стягнення виконавчого збору з солідарних боржників окремо законодавством не врегульовано.
При цьому у рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 1806/2-345/11 зазначено щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредиту в розмірі 102757,19 доларів США, що еквівалентно 815892,08 грн в солідарному порядку та стягнення судових витрат в розмірі 1700 грн та 120 грн по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в дольовому порядку по 910 грн з кожного відповідача окремо (а.с. 152-153).
Тобто фактично, у спірній постанові про стягнення виконавчого збору зазначено щодо стягнення з позивача по даній справі виконавчого збору у розмірі 10 відсотків загальної суми, що підлягає стягненню у солідарному порядку та 910 грн, які підлягають стягненню окремо з позивача.
Суд зазначає, що виконання солідарного обов`язку зі сплати заборгованості, виключає наявність правових підстав для стягнення з кожного з солідарних боржників виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, оскільки ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, а не в розмірі 10 відсотків від указаної суми з кожного боржника.
Як підтверджується матеріалами справи, у провадженні державної виконавчої служби перебувало два окремих виконавчих провадження та відповідачем було винесено дві постанови про стягнення виконавчого збору з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 22.04.2011, боржниками за якими є в солідарному порядку позивач та ОСОБА_2 (а.с.234).
Разом із тим, державним виконавцем винесено дві окремі постанови про стягнення з боржників суми виконавчого збору з кожного, тобто по 10 % від загальної суми стягнення по рішенню Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 1806/2-345/11.
Водночас, аналіз ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку, що основним критерієм для визначення суми виконавчого збору є сума, що підлягає примусовому стягненню, тобто розмір виконавчого збору не може становити більше 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, у тому числі у випадку солідарного стягнення заборгованості, відповідно до виконавчого документа.
Таким чином, суд вважає, що у разі, коли сума боргу підлягає солідарному стягненню, то, відповідно і виконавчий збір повинен бути стягнутим з боржників солідарно, оскільки іншого порядку чинним законодавством не передбачено, а стягнення його в такому порядку, як по 10 % з кожного боржника, є порушенням ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" та призводить до його надмірного стягнення з огляду на встановлену цим Законом ставку виконавчого збору.
Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 21.07.2020 по справі № 480/2708/19.
Що стосується постанови про стягнення виконавчого збору № 20379493, суд зазначає наступне.
Згідно вимог ст. 216 Цивільного процесуального кодексу України (чинного станом на час видачі виконавчого листа) суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.
Будь-якого посилання на те, що таку заборгованість стягнуто з позивача в солідарному порядку вказаний виконавчий лист не містить.
Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження № 20379630 від 16.12.2020, наданої позивачем, у провадженні відповідача перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1342/2010 від 01.02.2010 щодо звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки житловий будинок, який належить на праві власності ОСОБА_2 і передано банку на підставі іпотечного договору від 03.06.2008 (а.с. 237).
Як зазначалось, згідно вимог ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Тобто, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Водночас, примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору, про що окремо зазначається і в постанові про відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Як встановлено судом зі змісту постанов про відкриття виконавчих проваджень № 20379493 та № 30448538 з примусового виконання виконавчих листів Ковпаківського районного суду м. Суми, при відкритті виконавчого провадження питання про стягнення виконавчого збору з позивача державним виконавцем не вирішувалось. При цьому, оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору були прийняті не одночасно з постановами про відкриття виконавчого провадження (31.05.2010 та 04.05.2011), а лише 23.03.2020.
Системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що державний виконавець має право винести постанову про стягнення виконавчого збору у двох випадках: або одночасно з відкриттям виконавчого провадження, або не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження). При цьому, у першому випадку, постанови про відкриття виконавчого провадження і стягнення виконавчого збору виносяться державним виконавцем одночасно, а у другому випадку постанові про стягнення виконавчого збору в обов`язковому порядку має передувати постанова про повернення виконавчого документа чи закінчення виконавчого провадження.
Із вчиненням інших дій у виконавчому провадженні, Закон України «Про виконавче провадження» не пов`язує виникнення у державного виконавця права на винесення постанови про стягнення виконавчого збору, а тому винесення постанови про стягнення виконавчого збору не у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» є порушенням процедури її прийняття, встановленої Законом.
З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанови державного виконавця від 23.03.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору № 20379493 та № 30448538, не відповідають встановленим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, а тому підлягають скасуванню.
При цьому, враховуючи визнання протиправними та скасування постанов від 23.03.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору № 20379493 та № 30448538, на виконання яких було відкрито відповідно виконавчі провадження №63947885 та № 63950053, постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2020 та 18.12.2020 також визнаються протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду (а.с. 10).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2020 № 63947885 та від 18.12.2020 № 63950053.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска