Справа № 160/5391/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 160/5391/21

адміністративне провадження № К/990/2005/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року

у справі №160/5391/21 за позовом ОСОБА_2 до Територіального сервісного центру №1243 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

14 січня 2022 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 , подана його адвокатом Ніколенком М.Є.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У тексті поданої касаційної скарги скаржник наводить абзаци з ухвали Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року у справі №160/1030/20, цитує частину четверту статті 328 КАС України, переконує, що суди першої та апеляційної інстанції прийняли оскаржувані судові рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме - судами недосліджено зібрані у справі докази, які мали значення для правильного вирішення справи, та навпаки, на підставі недопустимих - неіснуючих доказів визнано обставини, що мають істотне значення для вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 353 КАС України). Посилання на відповідний підпункт частини четвертої статті 328 КАС України відсутні.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.

У відсутності обґрунтованих підстав визначених пунктом 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України Суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

В обґрунтування посилань на пункт 4 частини другої статті 353 КАС України скаржником не указано які обставини установлено на підставі недопустимих доказів, які докази на його думку є недопустимими та у чому полягає така недопустимість.

З огляду на викладене, формальне посилання на підпункти 1, 4 частини другої статті 353 КАС України не може вважатись належним виконанням обов`язку, установленого статтею 330 КАС України, щодо обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у справі та не є достатніми для відкриття касаційного провадження у даній справі.

Касаційна скарга, серед іншого, містить посилання на постанови Верховного Суду України у справах №21-168а15, №21-1465а15, постанови Верховного Суду у справах №803/64/18, №161/18700/17. Проте, оскільки такі посилання наведені без взаємозв`язку із конкретним підпунктом частини четвертої статті 328 КАС України, Суд не бере такі до уваги.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі №160/5391/21.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 169, 328, 330, 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі №160/5391/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду