Справа № 460/17097/21
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді О.В. Поліщук, розглянувши у письмовому провадженні клопотання Апарату Верховної ради України про залишення позовної заяви без руху в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної ради про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку,-
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Апарату Верховної Ради України про нарахування та виплату позивачу компенсації за 136,5 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, обчислену відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до вимог ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
18.01.2021 від Апарату Верховної ради України до суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, у якому зазначено, що позивачем сплачено судовий збір лише за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 908,00 грн., однак вимога про зобов`язання Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є майновою вимогою, тому пільга, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI на позивача не поширюється, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Суд, дослідивши зазначене клопотання дійшов висновку, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому її належить залишити без руху, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI).
Згідно з абз. 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-IX з 01.01.2021 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2270,00 грн.
За змістом приписів ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Однак така вимога не дає підстав для звільнення його від сплати судового збору, виходячи з наступного.
Середній заробіток за час затримки розрахунку є видом виплат, який врегульований Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, згідно з яким обчислення середньої заробітної плати для оплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з ст.117 Кодексу Законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст. 2 Закону України "Про оплату праці", тобто стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Суд враховує висновок щодо застосування норм права, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, згідно з яким середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, згідно із якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Отже, поданий позов з його предметом є позовом майнового характеру, однак у матеріалах справи відсутня довідка про середню заробітну плату позивача, тому суд дійшов висновку, що позивачу належало сплатити судовий збір у мінімальному розмірі - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908,00 грн. (2270 грн. х 0,4).
Всупереч вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. або документу, який підтверджує підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з частинами тринадцятою - п`ятнадцятою статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 5 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя О.В. Поліщук