Справа № 936/699/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання: Приступи Р.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області,
на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2021 року (суддя Павлюк С.С., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення смт.Воловець, дата складання повного тексту не зазначено),
в адміністративній справі №936/699/21 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Ситара Івана Михайловича, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області,
про визнання протиправною і скасування постанови,
встановив:
У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів поліцейського СРПП ВП №2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Ситара І.М., Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просив постанову у справі про адміністративне правопорушення від 22.07.2021 серії БАВ №486232 визнати протиправною та скасувати.
Відповідач ГУ Національної поліції в Закарпатській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.09.2021 року адміністративний позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №486232 від 22.07.2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП скасовано. Стягнуто за рахунок бюджетних ГУ Національної поліції в Закарпатській області на користь позивача судовий збір у розмірі 454 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ГУ Національної поліції в Закарпатській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважав, що оскаржене рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, яке підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Просив скасувати оскаржене рішення суду від 28.09.2021 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 року апеляційну скаргу ГУ НП у Закарпатській області залишено без задоволення. Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.09.2021 року в адміністративній справі №936/699/21 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Ситара Івана Михайловича, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною і скасування постанови залишено без змін.

30 грудня 2021 року судом апеляційної інстанції отримано через Електронний суд заяву представника позивача від 30.12.2021 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2400,00 грн..

Заява мотивована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що позивач поніс судові витрати в сумі 2400,00 грн. витрати за надання професійної правничої допомоги (договір-доручення про надання правової допомоги із зазначенням розміру адвокатського гонорару наявний в матеріалах справи).

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. Відповідач явку повноважного представника не забезпечив, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши підстави заявленого клопотання (заяви) про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу, зазначає наступне.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Статтею 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що подаючи до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача зазначив, що витрати на правову допомогу по справі, які поніс ОСОБА_1 , складають 2400 грн. відповідно до договору-доручення, який доданий до відзиву. При цьому просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 року не вирішувалось питання про відшкодування позивачу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідна заява позивача (його представника) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним розглядом адміністративної справи №936/699/21 слід вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Вирішуючи по суті заяву (клопотання) позивача (його представника) про відшкодування відповідних судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2400,00 грн. суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказане клопотання є частково обґрунтованим, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності.

Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України №3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Так, позивачем (його представником) було заявлено клопотання про відшкодування судових витрат на правову допомогу в розмірі 2400,00 гривень.

До вказаної заяви позивачем додано копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АО №1047332 від 09.12.2021 (а.с. 92, 110). В матеріалах справи є наявними також копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/2823 від 14.06.2021 (а.с. 91); договору-доручення про надання правової допомоги від 07.12.2021 (а.с. 94-95).

Судом встановлено, що договір-доручення про надання правової допомоги від 07.12.2021 (Договір) укладено адвокатом Повідайчик В.І. (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт), згідно з пунктом 1.1 якого предметом договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, зокрема, надання послуг з представництва інтересів ОСОБА_1 у Восьмому апеляційному адміністративному суді в справі №936/699/21.

Відповідно до п.2.3.1 Договору Клієнт зобов`язується сплатити гонорар Адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними.

На визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаною результату та належною виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару (п.4.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору узгоджено, що за взаємною домовленістю сторін гонорар Адвоката за цим договором обчислюється виходячи з вартості послуг адвоката у фіксованому розмірі, твердій грошовій сумі та становить 2400 грн. (дві тисячі чотириста гривень).

Надаючи оцінку наданим доказам щодо понесених позивачем витрат на надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2400,00 грн., колегія суддів зауважує, що такий розмір не є у вказаному обсязі співмірним та обґрунтованим зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Так, суд апеляційної інстанції враховує, що розгляд справи було проведено за відсутності сторін. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. Згідно представлених суду доказів надання адвокатом правової допомоги позивачу полягало лише у вивченні і підготовці відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Колегія суддів приходить до висновку, що витрати на позивача на правову допомогу по справі, які поніс ОСОБА_1 у розмірі 2400,00 грн., є завищеним, оскільки наведена у вказаному відзиві правова позиція фактично дублює доводи позовної заяви, за своїм змістовним обсягом складає 4 аркуші. Тобто, правова позиція сторони позивача не змінювалася, та є аналогічною доводам та вимогам позовної заяви. Співмірний розмір, на переконання колегії суддів, щодо вивчення і підготовки відзиву на апеляційну скаргу відповідача складає 500,00 грн. із затраченим часом.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що обґрунтований та підтверджений наданими суду доказами розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції складає 500,00 грн., який відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), співмірності із складністю справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Такий розмір витрат підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ НП в Закарпатській області.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 143, 243, 252, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

постановив:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 500 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст додаткової постанови суду складено 17.01.2022 року