Справа № 380/9681/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/9681/21 пров. № А/857/19284/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року, прийняте суддею Сподарик Н.І. у місті Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність щодо несвоєчасного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 13.06.2017; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 04.06.2021 день її фактичної виплати, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені (маються покликання на правові позиції, викладені Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 по справі №336/4675/17, від 21 червня 2018 по справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 по справі №521/940/17, від 10 квітня 2019 по справі №686/13725/17, від 15 жовтня 2020 по справі №240/11882/19.

Суд зазначив, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Твердження відповідача, що проведення нарахування та виплати компенсації за затримку нарахування та виплати індексації грошового забезпечення здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими, оскільки частина шоста статті 5 Закону №1282-ХІІ не обмежує проведення передбачених чинним законодавством України виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 94 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідачем на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі №380/9008/20 проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 13.06.2017 з урахуванням сум виплаченої індексації грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням базового місяця січня 2008.

Таким чином, позивачу підлягає до виплати компенсація за період з 03.04.2021 по 03.06.2021 у зв`язку із невчасним виконанням судового рішення від 27.01.2021 у справі №380/9008/20, оскільки виплата була проведена 03.06.2021.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано правову позицію, висвітлену у постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі №6-43цс14.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу наводить аргументацію, аналогічну мотивам судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Чопському прикордонному загоні Західного регіонального управління ДПС України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 13.06.2017 № 122-ОС позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України з позивачем не було проведено всіх належних розрахунків щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 13.07.2017.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період з 01.01.2016 по 13.06.2017; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням сум виплаченої індексації грошового забезпечення за вказаний період. Нарахування індексації проводити виключно із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення грошового забезпечення) січня 2008 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі №380/9008/20 без змін.

04.06.2021 на виконання вказаного рішення суду відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 13.06.2017 у сумі 48131,01 грн. Вказане підтверджується випискою по особовому рахунку позивача від 11.06.2021 .

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 №2050-III (далі - Закон № 2050-III) та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі - Порядок №159).

Так, статтями 1, 2 Закону № 2050-III передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Приписами статей 3, 4 Закону № 2050-III обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі й суму індексації грошових доходів громадян.

Використане у статті 3 Закону від 19.10.2000 № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць», означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зазначена правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22 червня 2018 у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 у справі №803/203/17, від 27 квітня 2020 у справі №803/1314/17.

Аналогічні за змістом положення передбачені Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20.

Як зазначалося вище, наказом начальника Чопського прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 13.06.2017 № 122-ОС позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

Судом встановлено, що індексація грошового забезпечення була виплачена позивачу 04.06.2021, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 47894,74 грн.

Таким чином, враховуючи несвоєчасну виплату позивачу сум індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у справі 380/9681/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк