Справа № 420/4827/20
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 420/4827/20

адміністративне провадження № К/990/1499/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабіястрой» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі за позовом Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до Південного офісу Держаудитслужби, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабіястрой» про визнання протиправним і скасування висновку,

УСТАНОВИВ:

Лиманська сільська рада Татарбунарського району Одеської області звернулась до суду з позовом до Південного офісу Держаудитслужби, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабіястрой» про визнання протиправним і скасування висновку про результати моніторингу закупівель №219 від 22 травня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

08 січня 2022 року ТОВ «Бессарабіястрой» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Як на підставу для касаційного оскарження скаржник посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 1 і 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: застосування норми права без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 серпня 2020 року у справі №640/4865/19; неврахування судом першої інстанції висновку спеціаліста від 23 травня 2021 року №ED-2526-9-1788/21.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається норма права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду із зазначенням дати її прийняття та номеру справи; обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У касаційній скарзі позивач не зазначає норми права, яку суд апеляційної інстанції застосував всупереч висновкам щодо її застосування, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 серпня 2020 року у справі №640/4865/19; не зазначає, як ця сама норма була застосована Верховним Судом у вказаній справі; та не зазначає підстав, з яких позивач уважає, що вказана справа є подібною до цієї справи або інших підстав, з яких він уважає, що викладені у ній висновки щодо застосування конкретних норм матеріального права застосовні до цієї справи.

Процитована у касаційній скарзі «позиція» Верховного Суду у справі №640/4865/19 не є висновком щодо застосування тієї чи іншої норми права.

Так, в частині, на яку посилається скаржник, Верховний Суд давав оцінку значенню конкретних недоліків тендерної пропозиції у процедурі публічних закупівель на можливість прийняття тендерної пропозиції, зокрема чи є ненадання додатків до договорів, що подавалися учасником торгів для підтвердження заявлених у тендерній документації замовника вимог до досвіду, свідченням невиконання такої вимоги тендерної документації та доказом відсутності в учасника торгів відповідної кваліфікації.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, у цій справі недоліки тендерної пропозиції мали іншу природу - документи, надані на підтвердження вимог щодо досвіду (кваліфікації) учасника торгів, були надані частково російською мовою.

Беручи до уваги, що позиція Верховного Суду у справі №640/4865/19, на яку посилається скаржник, була висловлена за інших фактичних обставин справи і стосувалася саме їх, а також ураховуючи, що Верховний Суд у вказаній частині не висловлював висновків щодо застосування конкретної норми матеріального права, Суд відхиляє доводи скаржника про наявність підстав для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що судом першої інстанції «взагалі не прийнято до уваги» висновок спеціаліста від 23 травня 2021 року №ED-2526-9-1788/21, в якому була надана оцінка якості друкованого тексту документів, поданих ТОВ «Бессарабіястрой» у складі тендерної пропозиції.

У контексті викладеного Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які судом встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, або названо докази, клопотання про витребування/дослідження/огляд яких суд проігнорував та значення цих доказів для встановлення обставин, від яких залежало правильне вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваних рішень випливає, що висновок спеціаліста від 23 травня 2021 року №ED-2526-9-1788/21 був оцінений судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень. При цьому касаційна скарга не містить аргументів на корить порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права під час надання йому оцінки та впливу цих порушень на можливість встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та меж касаційного перегляду, закріплених у статтях 341 КАС України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями про підставу касаційного оскарження, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених КАС України підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабіястрой» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі №420/4827/20 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська