Справа № 380/13506/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/13506/21 пров. № А/857/20303/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Система» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року (постановлене у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Кухар Н. А.) в адміністративній справі № 380/13506/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Система» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Система» (далі - ТОВ «Торгова компанія «Система», Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області) форми Ю від 07.06.2021 № 0-1306 зі сплати орендної плати з юридичних осіб в розмірі 20 287,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що указом Президента України № 169/2021 від 21.04.2021 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 квітня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» введено в дію рішення РНБО про застосування обмежувальних заходів (санкцій) щодо позивача, які передбачають блокування активів тимчасове (на три роки) обмеження права ТОВ «Торгова компанія «Система» користуватися та розпоряджатися належним йому майном тощо, внаслідок чого банком заблоковано рахунку позивача і відмовлено у проведенні всіх операцій, в т.ч. по сплаті податків. Не зважаючи на Указ Президента України № 169/2021 від 21.04.2021, відповідач 07 червня 2021 року неправомірно виніс оскаржувану вимогу, оскільки позивач не може сплати вказану суму податкового боргу під час дії спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій). Отже, вимога про сплату боргу є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ТОВ «Торгова компанія «Система», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що податковий борг виник не з його вини, а внаслідок застосування санкцій, визначених рішенням РНБО України та дій Банку.

Відповідачем визнано факт неоднозначного (множинного) трактування прав та обов`язків платників податків, на яких накладено обмежувальні заходи (санкції), проте судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки колізії норм Податкового кодексу України та Закону України «Про санкції» та не вказано яким чином скаржнику сплатити узгоджене податкове зобов`язання при заблокованих рахунках.

Також вказує на те, що введення спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) РНБО України не є обставиною, що є підставою для розстрочення чи відстрочення грошових зобов`язань.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ТОВ «Торгова компанія «Система» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.07.2001 року; основний виді діяльності згідно КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Станом на 31.05.2021 Товариством збільшено недоїмку згідно з податковим розрахунком № від 17.02.2021 на суму 20 287,41 грн за платежем орендна плата з юридичних осіб.

За даними ІТС «Податковий блок» станом на 06.06.2021 у ТОВ «Торгова компанія «Система» обліковується податковий борг з орендної плати з юридичних осіб (ККДБ 18010600) у сумі 20 287,41 грн, який виник у результаті несплати платником самостійно задекларованих сум податкових зобов`язань.

У зв`язку з наявністю цього боргу ГУ ДПС у Львівській області виставлено позивачу податкову вимогу форми Ю від 07.06.2021 № 0-1306.

Вважаючи цю податкову вимогу протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що самостійно визначене платником податку грошове зобов`язання оскарженню не підлягає, а тому підстави для визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми Ю від 07.06.2021 № 0-1306 відсутні.

Разом з тим, враховуючи обставини справи суд зазначив, що позивач згідно законодавства має право на розстрочення чи відстрочення сплати грошових зобов`язань.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статті 16.1.4 ПК України до обов`язків платника податків входить сплата належних сум податків і зборів у встановлені законами терміни.

Статтею 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Статтею 36 ПК України визначено обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2).

Статтею 49 ПК України визначено порядок та строки подання платниками податків податкових декларацій до контролюючих органів.

У пункті 49.1 статті 49 ПК України зазначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (пункт 49.2 статті 49 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податку, оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як видно з матеріалів справи, податковий борг позивача у сумі 20 287,41 грн виник у результаті несплати платником самостійно задекларованих сум податкових зобов`язань згідно з податковим розрахунком № від 17.02.2021.

Внаслідок цього податковим органом надіслано йому податкову вимогу, що згідно зі статтею 59 ПК України є його обов`язком, а не правом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що податкова вимога ГУ ДПС у Львівській області форми Ю від 07.06.2021 № 0-1306 сформована і надіслана правомірно і підстави для її скасування відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що грошове зобов`язання на суму 20 287,41 грн за платежем «орендна плата з юридичних осіб» самостійно визначене платником податку та оскарженню не підлягає.

Щодо доводів скаржника про те, що судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки колізії норм Податкового кодексу України та Закону України «Про санкції» та не вказано яким чином скаржнику сплатити узгоджене податкове зобов`язання при заблокованих рахунках, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З метою дотримання вимог статті 2 КАС України надання належної оцінки рішенню суб`єкта владних повноважень, при вирішенні питання щодо правомірності оскаржуваного рішення, суд повинен враховувати ті обставини, які стали підставою для прийняття цього рішення.

Враховуючи наведене та оцінюючи правомірність дій контролюючого органу щодо формування та надіслання оскаржуваної податкової вимоги, колегія суддів дійшла висновку, що вона прийнята у контексті законодавчо визначених для цього підстав, і наявність указу Президента України № 169/2021 від 21.04.2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 квітня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» на це не впливають, оскільки при самостійно задекларованих сумах податкових зобов`язань контролюючий орган виносить податкову вимогу автоматично і ці обставини не враховує.

Решта доводів апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають, тому відсутні підстави для їх детального аналізу.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Система» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року в адміністративній справі № 380/13506/21 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин