Справа № 560/8206/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2022 року

Київ

справа №560/8206/20

адміністративне провадження №К/9901/44780/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №560/8206/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021 до суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник), направлена до суду поштою 02.12.2021.

Верховний Суд ухвалою від 21.12.2021 зазначену касаційну скаргу залишив без руху з підстав невідповідності касаційної скарги вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надав скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги з дня отримання копії цієї ухвали: надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі, а її доводи мають узгоджуватись з фактичними обставинами справи з наданням документів, які це підтверджують, зокрема, копії позову.

На виконання вимог цієї ухвали суду позивач через свого представника - адвоката Шамрай Василя Вікторовича 04.01.2022 засобами поштового зв`язку направив уточнену касаційну скаргу, до якої долучив копії: позову, відповіді на відзив, відзиву на апеляційну скаргу, видаткових накладних та виписок по банківському рахунку.

Дослідивши наведене в уточненій касаційній скарзі обґрунтування у взаємозв`язку із доданими до неї письмовими заявами по суті справи, колегія суддів вважає, що воно не є достатнім для відкриття касаційного провадження.

1. Щодо застосування пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України) скаржник зазначає, що у позовній заяві він посилався на необґрунтоване відхилення контролюючим органом усіх заперечень на акт перевірки, а у відповіді на відзив зазначав, що не отримав відповіді на заперечення. Про відсутність такої встановив і суд першої інстанції, однак, позов задовольнив з підстав, не пов`язаних із порушенням процедури прийняття спірних рішень контролюючого органу. Водночас у відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошував на такому порушенні із посиланням на практику Верховного Суду, що залишено поза увагою судом апеляційної інстанції. У зв`язку з чим в цій частині зазначає підставу для касаційного оскарження судового рішення - відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування пунктів 86.7, 86.8 статті 86 ПК України у подібних правовідносинах.

Враховуючи вимоги частини четвертої статті 341 КАС України про недопустимість зміни предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції, а відповідно до вимог частини п`ятої статті 308 КАС України - і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення контролюючим органом процедури прийняття спірних рішень не може бути підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки виходять за межі касаційного перегляду.

В іншій частині доводи касаційної скарги є аналогічними первісній редакції касаційної скарги, яке визнано судом недостатнім для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. В уточненій редакції скаржник змінив підставу для касаційного оскарження на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України і доводить те, що поповнення ним власними грошовими коштами розрахункового рахунку в установі банку не може розцінюватися як дохід платника податку, що мало місце у цій справі та призвело до подвійного оподаткування доходу. На підтвердження цього надає копії видаткових накладних та виписок по банківському рахунку із доведенням, що у складі грошових сум, внесених ним на свій рахунок, були і кошти, отримані на підставі реалізації товарів за видатковими накладними.

Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд звертав увагу скаржника, що його доводи стосуються здебільшого не питання застосування норми права, а надання правової оцінки наявних у матеріалах справи доказів, оскільки підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стали висновки суду про те, що матеріалами справи не підтверджується обставин внесення позивачем на розрахунковий рахунок в установі банку власних коштів.

Посилаючись на не дослідження судом апеляційної інстанції зібраних у справі доказів, скаржник зазначає, що залишилися не дослідженими обставини походження внесених на підприємницький рахунок грошових коштів.

Такі доводи відповідають змісту пункту 1 частини другої статті 353 КАС України (якому кореспондує підстава для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України). Водночас цей пункт регламентує прийнятність доводів про не дослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилаючись в подальшому на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування підпункту 1 пункту 292.1 статті 292 ПК України, підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку З "Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 березня 1999 року № 87 (тут і надалі в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) у подібних правовідносинах, скаржник посилається і на постанову Верховного Суду від 28.08.2021 у справі 826/10881/16, в якій Верховний Суд зазначив, що поповнення власними грошовими коштами розрахункового рахунку в установі банку не може розцінюватися як дохід платника податку за умови, що сума такого поповнення не перевищує суми коштів, отриманих платником у ході здійснення підприємницької діяльності в готівковій формі. Зміна активів фізичної особи-підприємця з готівкової форми в безготівкову не змінює загального фінансового результату діяльності підприємця.

Однак, в ухвалі від 21.12.2021 Верховний Суд вже роз`яснював скаржникові, що постанова апеляційного суду не містить іншого правозастосування, у зв`язку з чим є підстави вважати, що таке обґрунтування приведено безвідносно до висновків суду апеляційної інстанції. Формальна зміна скаржником пункту 1 на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України при збереженні доводів на їх обґрунтування не може вважатися усуненням виявлених недоліків.

Також, ідентичними первісній редакції касаційної скарги є доводи скаржника про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання оподаткування виручки платника податків у готівковій формі, яка вноситься ним на свій підприємницький рахунок не у день її отримання, а протягом незначного періоду часу, а також щодо питання застосування реєстраторів розрахункових операцій при внесенні платником податків власних грошових коштів на свій підприємницький рахунок. Такі доводи Верховний Суд визнав недостатніми для відкриття касаційного провадження і зазначив, що такі, фактично, є похідними від доводів про підтвердження внесення позивачем на свій розрахунковий рахунок власних коштів, відповідно, відсутність належного обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження в основній частині висновків суду, унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження у частині, яка є похідною.

Сукупність цих обставин дає підстави вважати, що скаржник не врахував мотивів, викладених в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху. Приведене скаржником обґрунтування не може бути визнано належним викладенням підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

Таким чином, є підстави вважати, що у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги заявником не усунуто, вимоги ухвали про залишення скарги без руху не виконано.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Крім того, згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх визначення безвідносно до висновків судів у справі унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявникові.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №560/8206/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон О.О. Шишов М.М. Яковенко