Справа № 440/4256/21
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 440/4256/21

адміністративне провадження № К/990/2497/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №440/4256/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимог, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області ( далі - ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач), третя особа - Державний виконавець Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Понятенко Юлія Вікторівна ( далі - Державний виконавець Понятенко Ю. В., третя особа), в якому просив: - визнати протиправними та скасувати вимоги ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені від 10 листопада 2020 року №Ф-16517-13 в сумі 4838,54 грн, від 13 квітня 2021 року №Ф-16517-13 в сумі 7038,54 грн; - визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Полтавській обл. щодо несписання суми заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, штрафу, пені, нарахованих ФОП ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року по 31 березня 2021 року в сумі 8138,54 грн; - зобов`язати ГУ ДПС у Полтавській обл. списати суми заборгованості (недоїмки), штрафних санкцій і пені, нарахованих ФОП ОСОБА_1 станом на 31 січня 2021 року в сумі 8138,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 вказав про звернення до відповідача із заявою про списання недоїмки, штрафних санкцій та пені з єдиного внеску відповідно до п.915 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яке не було задоволено з підстав, що не відповідають положенням означеної норми законодавства. За твердженням позивача така відмова у списанні сум заборгованості зі сплати єдиного внеску стала підставою для, в свою чергу, неправомірного винесення відповідачем вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені від 10 листопада 2020 року №Ф-16517-13 в сумі 4838,54 грн, від 13 квітня 2021 року №Ф-16517-13 в сумі 7038,54 грн. ФОП ОСОБА_1 наполягає на наявності в нього права на списання суми заборгованості зі сплати єдиного внеску з огляду на обставини перебування на загальній системі оподаткування в період з 01 січня 2017 року по 22 лютого 2021 року і відсутність отриманого доходу за вказаний період.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ДПС у Полтавській області щодо відмови у списанні суми недоїмки, штрафних санкцій і пені по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які нараховані ФОП ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року по 01 грудня 2020 року; зобов`язано ГУ ДПС у Полтавській області повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 24 лютого 2021 року щодо списання сум недоїмки, штрафної санкції та пені у відповідності до п. 9-15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, у редакції Закону № 1072-IX від 04 грудня 2020 року, за період з 01 січня 2017 року по 01 грудня 2020 року, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пунктів 6, 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є: справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11877,08 грн < 227000,00 грн).

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення справи незначної складності.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності, а тому, розглядаючи цю справу в порядку спрощеного позовного провадження, судом не було порушено норм процесуального права.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №440/4256/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування вимог, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко