Справа № 440/10547/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 р.Справа № 440/10547/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/10547/21

за позовом Приватного підприємства "Центр незалежної оцінки та експертизи"

до Фонду державного майна України

про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Центр незалежної оцінки та експертизи" звернулось до суду з позовом до Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу від 25.08.2021 №1480 "Про анулювання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 24 квітня 2020 року № 336/20".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

Також представником позивача подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив зупинити дію спірного наказу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2021р. заяву адвоката Шершня Юрія Сергійовича про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено позов Приватного підприємства "Центр незалежної оцінки та експертизи" до Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу.

Зупинено дію наказу Фонду державного майна України від 25.08.2021 №1480 "Про анулювання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 24 квітня 2020 року № 336/20" до набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/10547/21.

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги процесуального права, що призвели до необґрунтованого винесення оскаржуваної ухвали.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення дії наказу від 25.08.2021 №1480 "Про анулювання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 24 квітня 2020 року № 336/20" може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь, у зв`язку з повним блокуванням господарської діяльності підприємства, що унеможливлює виконання суб`єктом оціночної діяльності зобов`язань за договорами з оцінки майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Для забезпечення позову суд на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників має переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 420/5553/18, від 30 червня 2021 року у справі № 440/4294/20.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Водночас статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

З матеріалів справи вбачається, що в межах цього судового провадження позивач оспорює правомірність наказу від 25.08.2021 №1480 "Про анулювання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 24 квітня 2020 року № 336/20".

Спірний наказ є індивідуальним правовим актом суб`єкта владних повноважень, тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, вирішення якого передано на розгляд суду.

Зазначеним наказом анульовано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Приватному підприємству "Центр незалежної оцінки та експертизи", з підстав, визначених абзацом другим частини першої статті 20 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", згідно з абзацом десятим пункту 1 розділу ІІ Положення про порядок анулювання сертифікатів суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання та їх поновлення після анулювання, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 27.03.2006 №513, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.04.2006 за №417/12291 (у редакції наказу Фонду державного майна України від 01.10.2015 №1465) (із змінами), за наявності у Фонді державного майна України звіту про визначення ринкової вартості акцій, що за результатами рецензування рецензентом, який працює у штаті Фонду державного майна України, класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013 №1440.

Так, у силу положень абзацу другого частини першої статті 20 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" сертифікат може бути анульовано Фондом державного майна України за наявності порушень вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів з оцінки майна, виявлених шляхом рецензування, які призвели до визнання неякісною оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, або оцінювачами, які працюють у його штатному складі.

Відповідно до абзацу третього пункту 1 розділу ІІ Положення про порядок анулювання сертифікатів суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання та їх поновлення після анулювання за результатами рецензування звітів про оцінку майна, майнових прав, що здійснюється відповідно до вимог законодавства з оцінки майна та професійної оціночної діяльності, Фонд анулює сертифікат у разі наявності одного і більше звітів про оцінку майна, що класифікуються згідно з абзацом четвертим пункту 67 Національного стандарту № 1, або якщо один і більше звітів про оцінку майна класифікуються за абзацом п`ятим пункту 67 Національного стандарту № 1.

Водночас у названому Положенні відсутній абзац десятий пункту 1 розділу ІІ, посилання на який міститься у спірному наказі Фонду у якості підстави для анулювання позивачу сертифіката суб`єкта оціночної діяльності.

У свою чергу, згідно з абзацом п`ятим пункту 67 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна. Звіт класифікується за такими ознаками: звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Отже, підставою для анулювання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності є визнання за результатами рецензування звіту про оцінку майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

У ході судового розгляду справи судом витребувано та досліджено у судовому засіданні 05.10.2021 копію рецензії Звіту з визначення ринкової вартості акцій №874 (99-21-0240) /а.с. 58-61/.

Як вбачається з копії рецензії Звіту з визначення ринкової вартості акцій №874 (99-21-0240) /а.с. 58-61/, рецензія містить суперечливі висновки, зокрема, у пункті 16 зазначено, що висновок про вартість акцій відповідає вимогам пункту 60 Національного стандарту №1; у висновках рецензента зазначено, що вибір виду вартості відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Поряд з цим, за загальним висновком рецензента Звіт класифіковано за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав".

Відповідачем жодних пояснень щодо наявних розбіжностей надано не було.

Разом з тим слід зазначити, що анулювання позивачу сертифіката є крайнім заходом впливу на суб`єкта оціночної діяльності, передумовою для застосування якого мають бути значні порушення вимог чинного законодавства.

При цьому застосування такого заходу впливу фактично призводить до зупинення господарської діяльності суб`єкта оціночної діяльності, адже подальше проведення оцінки таким суб`єктом є неможливим.

Водночас матеріалами справи встановлено, що позивач має чинні зобов`язання за договорами про закупівлю послуг з оцінки арештованого майна та прав у виконавчому провадженні, укладеними з Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) /т. 1, а.с. 67-73/, Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) /т. 1, а.с. 74-79/, Акціонерним товариством "Укргазвидобування" /т. 1, а.с. 80-88/.

Листом Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 27.09.2021 вих.№24257/24382-23-21 повідомлено, що анулювання ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи" сертифіката суб`єкта оціночної діяльності тягне за собою розірвання договору та необхідність проведення нової процедури закупівлі послуг з оцінки арештованого майна у виконавчому провадженні; при цьому припинення договору призведе до зупинення роботи 75 відділів державної виконавчої служби, оскільки без звітів про оцінку майна зупиниться процедура реалізації майна боржників у виконавчому провадженні /т. 2, а.с. 77/.

Так само, листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.09.2021 вих.№33976/76551/16/21/12.4 повідомлено, що станом на 27.09.2021 відділами державної виконавчої служби позивачу направлено понад 175 постанов про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, по яким не отримані звіти про оцінку майна, а проведення нової процедури закупівлі послуг з оцінки у разі розірвання договору з позивачем призведе до значного затягування строків здійснення виконавчого провадження.

Отже, ураховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь, зокрема, у зв`язку з повним блокуванням господарської діяльності підприємства, що унеможливлює виконання суб`єктом оціночної діяльності зобов`язань за договорами з оцінки майна.

При цьому судом першої інстанції правомірно зазначено, що вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів стягувача (відповідача) чи інших осіб.

Крім того, забезпечення позову у спірних відносинах жодним чином не є вирішенням спору по суті до його судового розгляду, адже зупинення дії спірного наказу на період судового розгляду є тимчасовим заходом, що не має наслідком втрату чинності таким наказом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним, достатнім та співмірним способом забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Фонду державного майна України від 25.08.2021 №1480 "Про анулювання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності від 24 квітня 2020 року № 336/20" до набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/10547/21, в порядку пункту 1 частини першої статті 151 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 року по справі № 440/10547/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич

Повний текст постанови складено 14.01.2022 року