Справа № 140/2637/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/2637/21 пров. № А/857/19634/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Матковська З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року (головуючий суддя Валюх В.М., м.Луцьк) у справі №140/2637/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

16.03.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що з листопада 2019 року по квітень 2020 року позивач перебувала на обліку в Департаменті як одержувач субсидії. В жовтні 2020 року, на звернення про повторне призначення субсидії, позивачу була надана відповідь про розгляд справи на засіданні Комісії з питань призначення державних соціальних допомог, та протоколом № 10 від 14.07.2020 прийнято рішення вважати припиненою раніше надану житлову субсидію та визначено обсяг надміру виплачених коштів у сумі 2500,00 грн. Вказане рішення мотивоване тим, що позивач не повідомила про зміни у складі зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, що належить позивачу, а саме зміни місця реєстрації колишнього чоловіка ОСОБА_2 . Рішенням Комісії (протокол від 19.11.2020 № 19) позивачу відмовлено у призначенні субсидії у зв`язку із неповерненням надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії за попередні періоди. Позивач не погоджується із вказаними рішеннями Комісії, оскільки у зв`язку із зняттям з реєстрації колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який з березня 2015 року не приживав за адресою домогосподарства позивача, кількість фактично проживаючих осіб зрівнялася з кількістю зареєстрованих осіб, тому позивач не зобов`язана була повідомляти Департамент про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позаяк це не передбачено Положенням про призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (зі змінами; Положення № 848). Крім того, позивачу завдана моральна шкода, яку, виходячи із засад розумності та справедливості, позивач оцінює в сумі 2500,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань призначення державних соціальних допомог (протокол від 14 липня 2020 року № 10) в частині припинення надання ОСОБА_1 житлової субсидії. Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визначення обсягу надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій від 20 липня 2020 року № 1/21-597. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань призначення державних соціальних допомог (протокол від 19 листопада 2020 року № 19) в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії. Зобов`язано Департамент соціальної політики Луцької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 жовтня 2020 року № 22424/20 про призначення субсидії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Департаменту соціальної політики Луцької міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 2908 гривень 00 копійок (дві тисячі дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначив, що в ході здійснення перевірки цільового використання житлових субсидій було виявлено факт змін у складі зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, що належить позивачу, а саме зміна місця реєстрації колишнього чоловіка ОСОБА_2 (03.12.2019 вибув до с. Джуринці Немирівського району Вінницької області), у той же час у визначений Положенням № 848 строк позивач не подала нову заяву та декларацію у зв`язку із зміною у складі зареєстрованих у житловому приміщенні. Позивачу було припинено надання субсидії та визначено обсяг надміру виплачених коштів в розмірі 2216,54 грн. Враховуючи, що на момент звернення із заявою від 20.10.2020 за призначенням житлової субсидії позивач не повернула надміру виплачені кошти в сумі 2216,54 грн., тому рішенням Комісії (протокол від 19.11.2020 № 19) відмовлено у призначенні субсидії. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

На підставі статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

05.11.2019 позивач ОСОБА_1 звернулася до Департаменту із заявою про призначення та надання житлової субсидії, додавши декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а. с. 40), у яких вказала дані про трьох осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні ( АДРЕСА_1 ), а саме: позивач ОСОБА_1 (розлучена), її син ОСОБА_3 та колишній чоловік ОСОБА_2 із приміткою «фактично не проживає».

Рішенням Комісії (протокол № 1 від 10.01.2020) позивачу було надано субсидію, згідно із розрахунком від 14.01.2020 вказану субсидію призначено з листопада 2019 року по березень 2020 року на фактичну кількість проживаючих, в сумі 504,31 грн. щомісячно.

В подальшому, 14.07.2020 Комісія прийняла рішення (протокол № 10 від 14.07.2020), яким вважати припиненою житлову субсидію ОСОБА_1 .

Згідно із рішенням Департаменту від 20.07.2020 № 1/21-597 вирішено визначити обсяг надміру виплачених коштів в розмірі 2216,54 грн., встановити позивачу строк для повернення надміру виплачених коштів до 25.09.2020. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що за період з січня по квітень 2020 року ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , надано житлову субсидію в розмірі 2216,54 грн., та внаслідок того, що позивач не повідомила про обставини, зазначені у пункті 90 Положення № 848 (у даному випадку про зміну складу зареєстрованих осіб), протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення, заявниця не мала права на отримання житлової субсидії у вказаний період.

23.07.2020 за № 11.6-11/1060/20 Департамент надіслав позивачу повідомлення про повернення надміру виплачених коштів в сумі 2216,54 грн.

20.10.2020 позивач звернулася до Департаменту із заявою № 22424/20 про призначення житлової субсидії, однакрішенням Комісії (протокол № 19 від 19.11.2020) відмовлено у призначенні субсидії на підставі підпункту 6 пункту 14 Положення № 848, про що, як вказано у листі від 21.12.2020 № 0-22/9254/2020, позивача проінформовано SMS-повідомленням.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів тих обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно із пунктами 3, 4 Положення № 848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія. Отримання житлових субсидій не пов`язане і не тягне за собою зміни форми власності житла. Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Пунктом 9 Положення № 848 передбачено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Відповідно до підпункту 6 пункту 14 Порядку № 848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: громадянин не повернув надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії за попередні періоди її одержання на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або не сплачує суми до повернення, визначені відповідним структурним підрозділом з питань соціального захисту населення.

За приписами абзацу першого пункту 22, абзацу першого пункту 24, абзацу першого пункту 25 Положення № 848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку). Житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому разі приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці першому пункту 20 цього Положення.

Пунктом 43 Положення № 848 визначено, що для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); договір наймання (оренди) житла (у разі наявності).

Згідно із пунктами 60 - 62, 64, 66, 67 Положення № 848 структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії. У разі прийняття рішення про призначення (непризначення) житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення самостійно обирає форму такого повідомлення (в паперовому або електронному (за наявності адреси електронної пошти) вигляді або смс-повідомлення). У разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення. Заявник має право оскаржити до комісії або до суду рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення щодо розміру призначеної субсидії або про відмову в призначенні житлової субсидії, а також рішення щодо подання документів на розгляд комісії. Рішення про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії. Рішення комісії про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії може бути оскаржено заявником до суду.

Відповідно до пункту 69 Положення № 848 житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

За приписами пункту 90 Положення № 848 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо: зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств, зазначених в абзацах третьому, четвертому і шостому пункту 78 цього Положення.

Пунктом 78 Положення № 848 визначено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств: у складі яких є особи, зазначені у підпункті 3 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, зазначених в абзацах шостому та сьомому) підпункту 3 пункту 14 цього Положення); у складі яких є внутрішньо переміщені особи; у складі яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб; які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; які орендують житлове приміщення для проживання і звертаються за житловою субсидією на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно із пунктом 91 Положення № 848 у разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання подаються нові заява та декларація.

Відповідно до пункту 119 Положення № 848 за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли: громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення.

Апеляційний суд зазначає, що 24.12.2020 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 16.12.2020 № 1282 (відповідно до пункту 2 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 01.11.2020; далі - Постанова № 1282), якою в абзаці другому пункту 90 слова і цифри «, зазначених в абзацах третьому, четвертому і шостому пункту 78 цього Положення» виключено. Тобто, редакція пункту 90 Положення № 848 (з урахуванням змін, внесених Постановою №1282) викладена таким чином: «Громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо: зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств».

Отже, з 01.11.2020 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо будь-якої зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств, тоді як до 01.11.2020 такий обов`язок стосувався змін складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств, зазначених в абзацах третьому, четвертому і шостому пункту 78 цього Положення (а саме: у складі яких є внутрішньо переміщені особи; у складі яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб; які орендують житлове приміщення для проживання і звертаються за житловою субсидією на оплату житлово-комунальних послуг).

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів вказує, що оскаржувані рішення Комісії (протокол № 10 від 14.07.2020) про припинення надання житлової субсидії та рішення Департаменту від 20.07.2020 № 1/21-597 про визначення обсягу надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій прийняті з тієї підстави, що у складі зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, що належить позивачу, відбулися зміни, а саме зміна місця реєстрації колишнього чоловіка ОСОБА_2 (03.12.2019 вибув до с. Джуринці Немирівського району Вінницької області), проте, в порушення вимог Положення № 848, позивач не повідомила про вказані обставини, не подала нову заяву та декларацію у зв`язку із зміною у складі зареєстрованих у житловому приміщенні, у зв`язку із чим у період з січня по квітень 2020 року не мала права на отримання житлової субсидії у вказаний період. Разом з тим, рішенням Комісії (протокол № 1 від 10.01.2020) та згідно із розрахунком від 14.01.2020 позивачу було призначено субсидію з листопада 2019 року по березень 2020 року із розрахунку не на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, а на фактичну кількість проживаючих (2 особи), в сумі 504,31 грн. щомісячно, тобто без урахування колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що зміна у складі зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, а саме зміна з 03.12.2019 місця реєстрації колишнього чоловіка ОСОБА_2 , не могла вплинути на розмір призначеної позивачу субсидії, оскільки субсидію було призначено не на кількість зареєстрованих у приміщенні осіб, а на фактичну кількість проживаючих. У позивача не виникло, в розумінні пункту 90, абзацу четвертого пункту 78 Положення № 848 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), обов`язку щодо інформування відповідача протягом 30 календарних днів про вказану обставину, позаяк зміна з 03.12.2019 місця реєстрації колишнього чоловіка ОСОБА_2 (який на момент призначення та надання субсидії не проживав у спірному приміщенні, та з урахуванням цього субсидію було призначено на фактичну кількість проживаючих) не призвела до зменшення кількості фактично проживаючих зареєстрованих осіб за кількість зареєстрованих осіб.

Отже, приймаючи вказані рішення, апелянт дійшов помилкового висновку про невиконання позивачем обов`язку щодо інформування відповідача про обставину зміни місця реєстрації колишнього чоловіка та про відсутність у позивача права на субсидію у період з січня по квітень 2020 року.

Щодо доводів апелянта в частині понесених позивачем судових витрат, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до квитанції від 26.01.2021, акту наданих послуг від 12.04.2021, позивач сплатила адвокату Курбай Л.М., яка здійснює професійну діяльність відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ВЛ № 1111 від 22.03.2019, кошти на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт; витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

Апеляційний суд зазначає, що оскільки правові послуги адвоката пов`язані з розглядом справи та реально надані, відсутні підстави стверджувати про неспівмірність розміру витрат зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, але враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, тому, з урахуванням частини третьої статті 139 КАС України суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

В частині вимог щодо моральної шкоди рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 2140/2637/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська