Справа № 160/8702/19
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 160/8702/19

адміністративне провадження № К/990/452/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до УМВС України на Придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, ЛВ на ст.Нижньодніпровськ вузол УМВС України на Придніпровській залізниці про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, виплати грошового забезпечення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УМВС України на Придніпровській залізниці, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, ЛВ на ст. Нижньодніпровськ вузол УМВС України на Придніпровській залізниці з вимогами:

1) визнати протиправними дії відповідачів щодо неправомірності його звільнення;

2) зобов`язати МВС України на Придніпровській залізниці скасувати наказ №3 о/с від 18.06.2019 у частині його звільнення з органів внутрішніх справ України та поновити на посаді;

3) поновити строк на звернення до суду з позовними вимогами відповідно до п.9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до ГУМВС України в Дніпропетровській області, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області та МВС України як пропущений з поважних причин;

4) розрахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці грошове забезпечення за період з 01.03.2019 по 18.06.2019 включно відповідно до вимог законодавства на час винесення судового рішення та відповідно до постанови Верховного суду України від 21.09.2017 року по справі № 6-2597цс16;

5) розрахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 19.06.2019 по фактичну дату винесення відповідного рішення відповідно до чинного законодавства на час винесення судового рішення та відповідно до постанови Верховного Суду України від 21.09.2017 у справі №6-2597цс16;

6) у разі задоволення позовних вимог, вказаних в п.5, на виконання ст.117 КЗпП України в разі необхідності поновити строк на звернення до суду з цією позовною вимогою, розрахувати та стягнути грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку, вказавши її без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів;

7) визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідачів щодо неправомірності відмови у прийнятті на службу до Національної поліції;

8) зобов`язати ГУМВС в Дніпропетровській області розглянути заяву від 11.09.2015 про прийняття на службу до лав Національної поліції; зобов`язати ГУНП в Дніпропетровській області розглянути рапорт від 07.05.2018 та два рапорти від 02.05.2019 про працевлаштування на атестовану посаду в м.Дніпро в ГУНП в Дніпропетровській області;

9) зобов`язати ГУНП в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру позивача для зайняття атестованої посади на території міста Дніпро відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» та видати відповідний наказ з цього приводу із занесенням відповідних записів у трудову книжку;

10) зобов`язати ГУНП в Дніпропетровській області після видання наказу про працевлаштування позивача негайно присвоїти спеціальне звання майор поліції:

11) розрахувати і стягнути з УМВС України на Придніпровській залізниці грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2018, 2019 та 2020 роки та одноразову грошову допомогу при звільненні станом на 16.06.2019.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року позов задоволено частково:

- зобов`язано Управління МВС України на Придніпровській залізниці нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у 2018 - 2019 роках.

- стягнути з Управління МВС України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.03.2019 по 18.06.2019 у розмірі 6153,40 грн.

- зобов`язано Управління МВС України на Придніпровській залізниці нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року в адміністративній справі №160/8702/19 змінено: в абзаці третьому резолютивної частини рішення слова та цифри « 6153 (шість тісяч сто п`ятдесят три) гривні 43 копійки» замінено словами та цифрами « 7334 (сім тисяч триста тридцять чотири) гривні 14 копійок».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Як на підставу для касаційного оскарження скаржник посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах «стосовно зменшення розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та інших фінансових розрахунків», викладених у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2017 року у справі №6-2597цс16, постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №804/958/16, від 22 липня 2021 року у справі №818/716/15; від 20 січня 2021 року у справі №804/958/16, від 16 лютого 2021 року у справі №160/9286/18, від 17 липня 2019 року у справі №820/2932/16, від 17 березня 2021 року у справі №815/6557/16.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається норма права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду із зазначенням дати її прийняття та номеру справи; обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У касаційній скарзі позивач не зазначає норми права, яку суд апеляційної інстанції застосував всупереч висновкам щодо її застосування, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2017 року у справі №6-2597цс16, постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №804/958/16, від 22 липня 2021 року у справі №818/716/15; від 20 січня 2021 року у справі №804/958/16, від 16 лютого 2021 року у справі №160/9286/18, від 17 липня 2019 року у справі №820/2932/16, від 17 березня 2021 року у справі №815/6557/16; не зазначає, як ця сама норма була застосована Верховним Судом та Верховним Судом України у вказаних справах; та не зазначає підстав, з яких позивач уважає, що вказані справи є подібними до цієї справи або інших підстав, з яких він уважає, що викладені у них висновки щодо застосування конкретних норм матеріального права застосовні до цієї справи.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду, закріплені у статті 341 КАС України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями про підставу касаційного оскарження, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених КАС України підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №160/8702/19 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська