Справа № 520/17414/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 р. Справа № 520/17414/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/17414/21

за позовом ОСОБА_1

до Кегичівської селищної ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Кегичівської селищної ради, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення XII сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради від 30 червня 2021 року №1782 Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів;

- визнати протиправним та скасувати рішення XIV сесії VIII скликання Кегичівської селищної ради від 30 липня 2021 року №2766 Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Кегичівську селищну раду (, Харківська область, Красноградський район, смт Кегичівка, вулиця Волошина, будинок 33,індекс 64003) на найближчій сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею до 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої за межами населеного пункту від 18.06.2021 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням палати з розгляду справ щодо соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №154/3345/16.

Позивач, не погодився із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Вказує, що суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, що розглядаються у даній справі №520/17414/21 не є тотожними та подібними правовідносинам у справі №154/3345/16, як помилково зазначив суд першої інстанції.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмети спірних відносин у даній справі, в частині питання щодо визначення переліку підстав для відмови у наданні дозволу та його застосування до ситуацій, коли на одну й ту саму ділянку претендує декілька осіб, та у справі №154/3345/16, є подібними, а відтак, наявні підстави для зупинення провадження у даній справі, передбачені п.5 ч.2 ст.236 КАС України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Так, статтею 236 КАС України визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Як встановлено під час розгляду справи, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 19 жовтня 2021 року на підставі частини першої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України передав на розгляд палати з розгляду справ щодо соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу № 154/3345/16 за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та часткове скасування рішення.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає, що у практиці Верховного Суду виникали схожі ситуації, однак не знайшли однозначного вирішення. Зокрема, у постанові від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала лише загальні підходи до вирішення таких спорів. Ключовим для вирішення спору є оцінка добросовісності дій міської ради під час прийняття оскаржуваного рішення. Зважаючи на те, що у справі, що розглядається, йдеться про безоплатну приватизацію земельної ділянки, а не про надання її в оренду (як у справі №688/2908/16-ц, що її розглядала Велика Палата Верховного Суду), конкурентний принцип застосовуватися не може. Однак сам принцип надання ділянки лише одному з претендентів, визначених добросовісно та на об`єктивних засадах є прийнятним і у справі, що розглядається. За таких обставин потребує уточнення загальний підхід про вичерпність переліку підстав для відмови у наданні дозволу, і висловлення правової позиції щодо його застосування до ситуацій, коли на одну й ту саму ділянку претендує декілька осіб.

Предметом спору у даній справі є, зокрема, добросовісність дій селищної ради під час прийняття оскаржуваного рішення від 30.06.2021 щодо надання дозволу одному з претендентів та відмови в наданні дозволу рішенням позивачу від 30.07.2021, за умови що станом на дату прийняття рішення від 30.06.2021 у відповідача були наявні заяви обох осіб, що претендують на спірну ділянку.

Колегія суддів зазначає, що предмети спірних правовідносин в частині питання щодо визначення переліку підстав для відмови у наданні дозволу та його застосування до ситуацій, коли на одну й ту саму ділянку претендує декілька осіб, що розглядається у цій справі та у справі №154/3345/16, є подібними.

Як зазначила Консультативна рада європейських суддів, однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність (пункт 1 Висновку № 20 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо ролі судів у забезпеченні єдності застосування закону від 10 листопада 2017 року).

У свою чергу, Венеціанська комісія зауважила, що "у системі забезпечення незалежності суддів вищі суди забезпечують єдність судової практики на всій території країни через свої рішення по окремих справах (пункт 71 Доповіді Венеціанської комісії "Європейські стандарти в сфері судочинства - систематичний огляд" (Висновок від 03.10.2008 року № CDL-JD (2008)002). - Незалежність у структурі судової системи; Доповідь Венеціанської комісії щодо незалежності судової системи: незалежність суду (Висновок від 16.03.2010 року № CDL-AD (2010)004).

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні "Зубац проти Хорватії" (Zubac v. Croatia), № 40160/12, пункт 123), згідно з якою забезпечуючи юридичну визначеність суд гарантує дотримання принципу ефективного здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції по справі №154/3345/16.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують не спростовують з наведених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правовірність висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 по справі № 520/17414/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий