Справа № 826/12261/14
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 826/12261/14

адміністративне провадження № К/990/4102/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі №826/12261/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про скасування наказу, поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2017 року клопотання про визнання мирової угоди між сторонами задоволено; визнано мирову угоду від 05 грудня 2016 року у справі № 826/12261/14, укладену у справі між ОСОБА_1 та Міністерством закордонних справ України в особі заступника Міністра закордонних справ України - керівника апарату Пристайка Вадима Володимировича, який діє на підставі наказів МЗС від 07 жовтня 2016 року № 281 та від 23 травня 2011 року № 123.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 09 вересня 2021 року звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2017 року за клопотанням про визнання мирової угоди між сторонами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про скасування наказу, поновлення на роботі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 186 КАС України (у редакції до 15.12.2017, чинної на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали) передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України (у редакції після 15.12.2017, чинної на час звернення позивача до суду апеляційної інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2017 року - залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання вищевказаної ухвали шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків та направлення такої заяви на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду з додаванням доказів на підтвердження поважності причин пропуску зазначених строків, зокрема, доказів на підтвердження дати отримання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2017 року (конверт, в якому судове рішення було надіслано адресату чи довідка поштового відділення зв`язку).

На виконання вимог зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Поважність причин пропуску строку позивач обґрунтував тим, що докази отримання позивачем ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2017 року містяться в матеріалах справи та можуть бути досліджені після відкриття провадження у справі. При цьому, зазначає, що положення статей 295 та 299 КАС України не можуть бути застосовані до позивача, оскільки згідно статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а тому апеляційну скаргу подано в межах строків, встановлених КАС України.

Надаючи правову оцінку вказаним аргументам скаржника, суд апеляційної інстанції виходив з того, що 13 січня 2017 року Окружним адміністративним судом м. Києва винесено ухвалу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 09 вересня 2021 року (відповідно до поштового штампу на конверті), тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

При цьому, ОСОБА_1 при зверненні з апеляційною скаргою не надано доказів на підтвердження отримання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2017 року. Крім того на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без руху таких доказів також не надано.

Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у справі № 826/12261/14, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства закордонних справ України від 14 липня 2014 року № 1529-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » зі змінами, внесеними наказом Міністерства закордонних справ України від 30 жовтня 2014 року № 2619-ос «Про внесення змін до наказу МЗС України від 14 липня 2014 року № 1529-ос» в частині звільнення 21 липня 2014 року ОСОБА_1 з посади директора договірно-правового департаменту відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України в зв`язку зі скороченням штату і відмовою від переведення на іншу посаду; поновлено ОСОБА_1 на посаді директора договірно-правового департаменту в Міністерстві закордонних справ України з 22 липня 2014 року; стягнуто з Міністерства закордонних справ України на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 258 098, 10 грн. з вирахуванням обов`язкових внесків та платежів.

При подачі цієї апеляційної скарги позивач оскаржує ухвалу суду першої інстанції про визнання мирової угоди у справі № 826/12261/14, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість доводів скаржника щодо необхідності застосування до спірних правовідносин приписів статті 233 КЗпП України, а саме не обмеження строку звернення до суду у справах про заробітну плату.

Відтак, апелянтом не зазначено поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та не подано доказів їх поважності, необґрунтовано наявності обставин, які перешкоджали подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

З огляду на те, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для поновлення пропущеного апелянтом строку відсутні.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2017 року за клопотанням про визнання мирової угоди між сторонами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про скасування наказу, поновлення на роботі відмовлено.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

При цьому, суд при оцінці причин пропуску строку звернення до суду врахуває тривалість строку, який пропущено, поведінку особи протягом цього строку, дії, які вона вчиняє, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінює їх в сукупності.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України сторони, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на апеляційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особи, зацікавлені у її поданні, повинні вчиняти всі можливі та залежні від них дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Керуючись частиною 5 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року № 3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що зі змісту ухвали від 13 січня 2017 року слідує, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу за наслідками розгляду клопотання позивача та відповідача про визнання мирової угоди між сторонами у справі № 826/12261/14, в яких сторони просили суд постановити ухвалу від 05 грудня 2016 року.

Таким чином, позивач був обізнаний про розгляд судом його клопотання. Водночас до суду апеляційної інстанції звернувся лише 09 вересня 2021 року.

Отже, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав визнання неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вірно застосував положення пункт 4 частини першої статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини, а до касаційної скарги не додано будь-яких доказів які б спростовували зазначене.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі №826/12261/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про скасування наказу, поновлення на роботі.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов А.Г. Загороднюк