Справа № 520/16939/2020
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2022 року

м. Київ

справа № 520/16939/2020

адміністративне провадження № К/990/1710/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Східного апеляційного господарського суду, треті особи - Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 697666,81 грн,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Східного апеляційного господарського суду, треті особи - Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, уточнивши позовні вимоги, просила:

визнати протиправною бездіяльність Східного апеляційного господарського суду щодо невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 697666,81 грн;

стягнути зі Східного апеляційного господарського суду на користь ОСОБА_1 суми невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 697666,81 грн;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та сплати суддівської винагороди за квітень 2020 року у розмірі 62083,81 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Східного апеляційного господарського суду щодо невиплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 697666,81 грн.

Стягнуто з Східного апеляційного господарського суду на користь судді ОСОБА_1 суму невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 697666 грн 81 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12 січня 2022 року Державна судова адміністрація України засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року.

Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

У касаційній скарзі як на підставу для відкриття касаційного провадження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає про застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 804/3790/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №686/23445/17.

Скаржником фактично тільки процитовано певні абзаци вказаних вище постанов, однак всупереч вимогам КАС України не зазначено норми права, щодо застосування якої не ураховано висновок Верховного Суду.

З огляду на викладене, скаржник формально підійшов до виконання обов`язку установленого КАС України у частині обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, що унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження у цій справі.

Доводи скаржника зводяться до наведення норм законодавства та неповного з`ясування обставин справи судами, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Зважаючи на те, що касаційну скаргу повернуто, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Східного апеляційного господарського суду, треті особи - Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в розмірі 697666,81 грн повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур