Справа № 640/26894/20
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 січня 2022 року

м. Київ

справа № 640/26894/20

адміністративне провадження № К/990/2250/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі за позовом Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Голова Національного агентства з питань запобігання корупції Новіков Олександр Федорович про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В:

Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Голова Національного агентства з питань запобігання корупції Новіков Олександр Федорович, у якому просив визнати протиправним та скасувати припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 25 вересня 2020 року № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 25 вересня 2020 року № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції».

13 січня 2022 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року. Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

У касаційній скарзі як на підставу для відкриття касаційного провадження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування передбачених статтею 53-4 Закону України «Про запобігання корупції» механізмів захисту трудових прав адвоката-викривача та в який спосіб можливо реалізувати такий механізм захисту.

Відповідач зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо порядку внесення приписів Національним агентством на виконання повноважень наданих пунктом 13 частини першої статті 11, пунктом 5-3 частини першої статті 12 та частини шостої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» колегіальному органу, оскільки така категорія потенційних викривачів корупції, як адвокати, залишається незахищеною.

Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач не зазначив, у чому полягає неправильне застосування судами норм права, обмежившись висловленням незгоди з висновками судів, що має оціночний характер і є суб`єктивним тлумаченням норм права.

Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Доводи скаржника зводяться до тлумачення норм права, що виключає можливість перегляду справи з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Крім того суд зазначає, що предметом судового розгляду у оскаржуваних рішеннях є саме припис Національного агентства з питань запобігання корупції про усунення порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції», а не захист трудових прав

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для нього, як для державного органу, оскільки на вимогу взятих на себе міжнародних зобов`язань держава повинна забезпечити захист викривачів, а оскільки інститут викривачів запроваджений в Україні нещодавно, то рішення судів мають важливе значення для формування практики захисту викривачів у майбутньому.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження, оскільки суд першої інстанції розглянув справу у відкритому судовому засіданні, а не за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Зважаючи на те, що скаржнику повернуто касаційну скаргу, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі за позовом Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Голова Національного агентства з питань запобігання корупції Новіков Олександр Федорович про визнання протиправним та скасування припису повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур