Справа № 520/9541/2020
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 520/9541/2020

адміністративне провадження № К/9901/47993/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №520/9541/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Харківській області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії Держпродспоживслужби і ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області щодо видання наказу №155-к від 19 червня 2020 року "Про поновлення ОСОБА_1 " і наказу №322-к від 23 червня 2020 року "Про поновлення ОСОБА_1 " про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області за відсутності такої посади у структурі ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області;

- зобов`язати Держпродспоживслужбу і ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області утриматися від поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області або на іншій посаді за відсутності такої посади у структурі ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області;

- визнати протиправним і скасувати наказ Держпродспоживслужби №161-к від 22 червня 2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №323-к від 23 червня 2020 року "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області або заступника начальника Головного управління - начальника Управління фітосанітарної безпеки, або іншій рівнозначній посаді ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області категорії «Б», що відповідає освіті, фаху і досвіду ОСОБА_1 , без обмеження строку дії трудового договору, з 22 червня 2020 року;

- стягнути з ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі посадового окладу 9690,00 гривень щомісяця, без утримання податків та зборів, починаючи з 22 червня 2020 року і до дня поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць і поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Держпродспоживслужби і ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області щодо видання наказу №155-к від 19 червня 2020 року "Про поновлення ОСОБА_1 " і наказу №322-к від 23 червня 2020 року "Про поновлення ОСОБА_1 " про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області за відсутності такої посади у структурі ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області;

- визнано протиправним і скасовано наказ Держпродспоживслужби №161-к від 22 червня 2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнано протиправним і скасовано наказ ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №323-к від 23 червня 2020 року "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області категорії «Б», що відповідає освіті, фаху і досвіду ОСОБА_1 , з 22 червня 2020 року;

- стягнуто з Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Харківській області (проспект Науки, буд. 40, 6 поверх, м. Харків, 61166, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі: 80828,28 (вісімдесят тисяч вісімсот двадцять вісім гривень 28 коп) грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області категорії Б та в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць піддано до негайного виконання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі: 1261,20 (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 коп) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Харківській області (проспект Науки, буд. 40, 6 поверх, м. Харків, 61166, ).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1261,20 (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 коп) грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул. Бориса Грінченка, буд. 1, м. Київ, 01001, ).

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року заяву представника позивача про винесення додаткового рішення суду у адміністративній справі №520/9541/2020 задоволено:

- стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі: 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Харківській області (проспект Науки, буд. 40, 6 поверх, м. Харків, 61166, );

- стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі: 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул. Бориса Грінченка, буд. 1, м. Київ, 01001, ).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року скасовано в частині визнання протиправними дії Держпродспоживслужби і ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області щодо видання наказу №155-к від 19 червня 2020 року "Про поновлення ОСОБА_1 " і наказу №322-к від 23 червня 2020 року "Про поновлення ОСОБА_1 " про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області за відсутності такої посади у структурі ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області; визнання протиправним і скасування наказу Держпродспоживслужби №161-к від 22 червня 2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 "; визнання протиправним і скасування наказу ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №323-к від 23 червня 2020 року "Про звільнення з посади ОСОБА_1 "; поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області категорії «Б», що відповідає освіті, фаху і досвіду ОСОБА_1 , з 22 червня 2020 року та прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено частково:

- визнано протиправними та скасовано наказ Держпродспоживслужби №161-к від 22 червня 2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 " та наказ ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №323-к від 23 червня 2020 року "Про звільнення з посади ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області, з 22 червня 2020 року.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року залишено без змін.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року залишено без змін.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі: 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Харківській області (проспект Науки, буд. 40, 6 поверх, м. Харків, 61166, ).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі: 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул. Бориса Грінченка, буд. 1, м. Київ, 01001, ).

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 24 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №520/9541/2020 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України й покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: статті 49-2 КЗпП України, статей 43, 44, пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Однак, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, належним чином не обґрунтовує в чому полягало неправильне застосування цих норм судом апеляційної інстанції, як і не вказує як, на його думку, такі норми повинні застосовуватись.

Так, пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Водночас, касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів неправильного застосування судом попередньої інстанції статті 49-2 КЗпП України, статей 43, 44, пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» та необхідності висновку Верховного Суду саме у цій справі щодо цих норм.

Відтак, з огляду на зазначене, посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження є безпідставним.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №520/9541/2020.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №520/9541/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Харківській області, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду