Справа № 260/18/19
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 260/18/19

адміністративне провадження № К/990/447/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача: Бевзенка В. М.,

суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Мукачівської міської ради на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі № 260/18/19 за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У 2019 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Мукачівської міської ради (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.08.2018 № 1120 «Про передачу земельних ділянок у власність» у частині відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0157;

- зобов`язати відповідача затвердити проєкт землеустрою щодо відведення у власність позивачеві земельної ділянки у АДРЕСА_1 ., площею 0,08 га, для ведення індивідуального садівництва, з кадастровим номером :01:021:0157 та передати позивачеві безоплатно із земель комунальної власності у приватну власність вказану земельну ділянку.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалив розглянути та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 позов задоволено частково, внаслідок чого:

- визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 30.08.2018 № 1120 «Про передачу земельних ділянок у власність» у частині відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0157;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.09.2021 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, апеляційну скаргу позивача задоволено, внаслідок чого:

- рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 у справі № 260/18/19 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

У подальшому за заявою позивача, Восьмий апеляційним адміністративним судом 30.11.2021 прийняв додаткову постанову, якою стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3000 гривень та стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору у розмірі 2984 гривні.

Не погоджуючись із указаним додатковим рішенням відповідач оскаржив його у касаційному порядку.

Як на підставу касаційного оскарження, відповідач посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 205/213/20, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Згідно до приписів з частин першої та другої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Серед іншого, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме:

1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143 КАС України);

2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням (суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143 КАС України);

3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252 КАС України).

У таких випадках суд виносить додаткове рішення у порядку, визначеному статтею 252 КАС України.

Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження за скаргою на додаткове судове рішення вирішальним є питання можливості касаційного оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.02.2021, після його перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, Верховний Суд, зазначає наступне.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку.

Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Також, надаючи належну оцінку посиланням скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд зазначає, що така підстава касаційного оскарження приймається та вважається обґрунтованою за наявності обґрунтованих у касаційній скарзі випадків передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Мукачівської міської ради на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі № 260/18/19 за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа