Справа № 280/5439/21
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2022 року

м. Київ

справа № 280/5439/21

адміністративне провадження № К/990/231/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Бевзенка В.М., Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 у справі №280/5439/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлені Листами від 30.03.2021 № 0800-0204-8/23114, від 14.05.2021 № 6132-4784/С-02/8-0800/21, від 20.05.2021 № 6403-5652/С-02/8-0800/21 щодо визначення ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2020, стажу роботи на посаді судді 18 років 8 місяців 07 днів;

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19.03.2021 № 61, Протокол/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії: «Перерахунок пенсії. Версія: 1.6.64.1. Дата-час розрахунку: 19.03.2021 12:50» та Протокол/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії: «Перерахунок пенсії. Версія: 1.6.62.1. Дата-час розрахунку: 19.03.2021 12:50»; рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.05.2021 №61, Протокол/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії: «Перерахунок пенсії. Версія: 1.6.66.1. Дата-час розрахунку: 26.05.2021 10:51» та Протокол/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії: «Перерахунок пенсії. Версія: 1.6.67.1. Дата-час розрахунку: 26.05.2021 10:51», якими ОСОБА_1 зменшено відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 86 % до 50 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка полягає в тому, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року, ОСОБА_1 не зараховується до наявного стажу роботи на посаді судді, який становить 23 роки 08 місяців 2 дні додатково 3 (три) роки роботи у сфері права у відповідності до частини 2 статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2020, зарахувати до наявного стажу роботи, який дає право на відставку права отримання довічного грошового утримання - 23 роки 08 місяців 2 дні, визначеному на час набуття права на відставку рішенням Вищої ради юстиції від 03.12.2015 № 933/0/15-15 та призначеному довічно з 18.02.2016 відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2016 у справі № 335/3100/16-а, додатково 3 (три) роки роботи у сфері права у відповідності до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: частину стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) адвокатом з 24.06.1996 по 11.12.2002;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, з урахуванням постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року у справі № 335/3100/16-а, якою ОСОБА_1 визначено розмір відсотків заробітку судді (86%) на час набуття права на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також виходячи зі стажу роботи на посаді судді 26 років; 08 місяців 2 дні, з урахуванням додаткових трьох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття ним права для призначення на посаду судді вперше, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням довідки Господарського суду Запорізької області № 05-62/15 від 05.03.2020 фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Розгляд справи здійснювався судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2021 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2020, стажу роботи на посаді судді 18 років 8 місяців 07 днів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020, враховувати стаж, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 23 років 08 місяців 2 днів.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.03.2021 №61 та від 26.05.2021 №61 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 50 процентів від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 56 процентів суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка полягає в тому, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, ОСОБА_1 не зараховується до наявного стажу роботи на посаді судді, який становить 23 роки 08 місяців 2 дні додатково 3 (три) роки роботи у сфері права у відповідності до частини 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та зобов`язання вчинити такі дії.

В наведеній частині провадження у справі закрито.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2021 в адміністративній справі №280/5439/2 залишено без змін.

На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій він просить рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В якості підстави касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, що передбачено пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України;

- необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, що передбачено пунктом 2 частини 4 статті 328 КАС України;

- відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачено пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі позивач також стверджує про те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпунктів «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, зазначаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також ця справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини 5 зазначеної норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини 5 статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Як зазначено вище, процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Втім, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, позаяк такі мають загальний характер, а відтак не можуть вважатися винятковими випадками.

При цьому варто зауважити, що висновки оскаржуваних судових рішень узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.09.2021 у справі №580/585/21 та від 30.09.2021 у справі №580/2323/20.

Колегія суддів зауважує, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Позивач на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 341 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 у справі №280/5439/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді В.М. Бевзенко

Н.В. Коваленко