Справа № 480/740/22
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
24 січня 2022 року Справа № 480/740/22
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Гелета С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Краснопільського районного сектору УДМС України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду 06.01.2020 ОСОБА_1 через свого законного представника - адвоката Качан Наталії Федорівни, звернувся позовною заявою до Краснопільського районного сектору УДМС України в Сумській області в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення №1 про заборуну громаданяну Російської Федерації ОСОБА_1 , в`їзду в України строком на 10 років з моменту закінчення раніше встановленого строку заборони в`їзду (18.05.2023).
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст.ст 160, 161 КАС України, враховуючи наступне.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно уточнити вірний код відповідача по даній справі.
Крім того, за приписами ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
У адміністративному позові та заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача просить поновити такий строк, враховуючи те, що він пропущений з поважних причин. Зазначає, що позивач не володіє українською мовою, а при оголошенні спірного рішення не залучався перекладач. Про наявність оскаржуваного рішення позивач дізнався при повідомленні про підозру 08.06.2021, а у період з 06.09.2021 по 06.09.2021 позивач відбував покарання у Сумській виправній колонії №116, що було призначено за вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 13.07.2021. Раніше оскаржуване рішення позивачу не направлялося, а тому зазначені обставини є поважними причинами пропуску строку звернення до суду. Крім того, представник позивача зазначає, що до суду подавався позов, але повернуто без розгляду в зв`язку із не усуненням порушень, викладених в ухвалі про залишення позову без руху.
Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, спірне рішення сприйнято відповідачем 19.01.2021. Натомість до суду представник позивача звернулася лише майже через рік 06.01.2022, тобто із пропуском строку звернення до суду.
При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.
Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів. У справі, що розглядається, представник позивача під час звернення до суду не наводить будь-яких обставин і не надає відповідних доказів, які би свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з цим позовом.
Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивач чи представника позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.
Стосовно твердження представника позивача про те, що позивач дізнався про оспорюване рішення 08.06.2021 під час повідомлення про підозру, спростовується доданими до позовної заяви документами.
Так, згідно вироку Краснопільського районного суду Сумської області від 13.07.2021 по справі № 578/624/21 провадження №1-кп/578/101/21 судом в межах розгляду зазначеної справи встановив наступне.
Рішенням Краснопільського районного сектору УДМС України в Сумській області від 19 січня 2021 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 заборонено в`їзд в Україну на строк 10 (десять) років з моменту закінчення раніше встановленого строку заборони в`їзду (18.05.2023). Одночасно, 19.01.2021 Краснопільським районним сектором УДМС України в Сумській області прийнято рішення про примусове повернення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни та зобов`язано його покинути територію України. З текстами вказаних рішень ОСОБА_1 ознайомився та співробітниками Краснопільського районного сектору УДМС України в Сумській області у закордонному паспорті ОСОБА_1 № НОМЕР_1 на сторінці №43 поставлено штамп від 19.01.2021 про заборону в`їзду на територію України, а також штамп про примусове повернення від 19.01.2021 із зобов`язанням залишити територію України.

23.01.2021 після проходження паспортного контролю на міжнародному пункті пропуску автомобільного сполучення «Юнаківка » відділу прикордонної служби «Юнаківка» Сумського прикордонного загону (Україна), ОСОБА_1 виїхав на територію Російської Федерації.

Перебуваючи на території Російської Федерації, усвідомлюючи, що перетин державного кордону України є порушенням встановленої уповноваженим державним органом заборони, достовірно знаючи про те, що йому заборонено в`їзд в Україну до 18.05.2023, а в подальшому на 10 (десять) років з моменту закінчення раніше встановленого строку заборони в`їзду (18.05.2023), ОСОБА_1 вирішив незаконно перетнути держаний кордон України з Російською Федерацією.

Таким чином про спірне рішення позивач дізнався раніше ніж 08.06.2021, про що зазначає представник позивача в адміністративному позові.

Крім того, представник позивача була представником і при розгляді кримінальної справи, про що зазначено судом у вироку від 13.07.2021, із змістом документів представник позивача була ознайомлена.

Таким чином судом встановлено , що 19.01.2021 позивачу було відомо про прийняте рішення, і відповідно до ст. 78 КАС України зазначені обставини враховуються судом при розгляді клопотання про поновлення строку звернення до суду.

За пунктом 3 частини 1 статті 7 КАС України, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 10 цього Кодексу, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко визначено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Таким чином, позивача маючи намір добросовісної реалізації належного права на звернення до суду, а представник позивача адвокат Качан Н.Ф., маючи обов`язок реалізації належного їй права на звернення до суду від імені позивача, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону і, як особа, зацікавлена у поданні позову та подальшого розгляду справи, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, в інтересах якого позов подається адвокатом Качан Н.Ф., як представник позивача, будучи обізнаним про можливе порушення прав, свобод чи інтересів позивача оскаржуваним рішенням у встановлений строк звернення до суду не звернувся, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надали.

Посилання на звернення до суду в межах справи №480/8378/21 судом не може бути визнано поважними причини пропуску, враховуючи наступне.

В даному випадку, представник позивача Качан Н.Ф. зверталася до суду із аналогічним позовом, але ухвалою суду від 07.09.2021 позов залишено без руху і ухвалою від 19.10.2021 адміністративний позов було повернуто представнику позивача у зв`язку із не усуненням недоліків адміністративного позову.

Судом враховується, що про спірне рішення позивач дізнався з 19.01.2021, граничний строк звернення до суду є 19.07.2021, тобто в час коли позивач взагалі не відбував покарання. Крім того, звернення у вересні 2021 року до суду із адміністративним позовом також відбувалося поза межами строку звернення до суду, передбаченого КАС України.

Стосовно посилання представника позивача, що позивач при первісному зверненні до суду не міг сплатити судовий збір у зв`язку із відбуванням покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби України, суд зазначає, що судовий збір в повторному зверненні сплачено не позивачем особисто, а сплачено адвокатом Качан Н.Ф.

Представник позивача тривалий час повторно не зверталася до суду, і лише 06.01.2022 повторно засобами поштового зв`язку направила повторно позов до суду.

Суд зазначає, що до суду позивач, як перший раз, так і повторно, звертається через одного і того ж представника адвоката Качан Н.Ф., яка є фахівцем у галузі права, обізнана із процесуальними нормами адміністративного судочинства, яка згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та обов`язками. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Зазначені представником позивача обставини не можуть бути визнані поважними причинами для повторного звернення до суду, враховуючи те, що такі обставини спростовуються матеріалами справи, в т. ч. і щодо дати ознайомлення позивача із спірним рішенням.

Значний проміжок часу з моменту винесення ухвали суду по справі № 480/8378/21 (більше 2-х місяців) вказує на відсутність процесуальної зацікавленості як позивача так і представника позивача, як адвоката фахівця у галузі права, що надає правову допомогу у обізнаності руху справи в апеляційній інстанції, реалізації свого права на звернення до суду.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд звертає увагу представника позивача, що незважаючи на те, що позивачем, через представника адвоката Качан Н.Ф. подавався раніше адміністративний позов, то до повторного звернення із аналогічним позовом застосовуються вимоги КАС України як до нової позовної заяви. При цьому, позивач, в т.ч. і представник позивача, під час реалізації свого права на повторне звернення до суду з позовом не звільняється від обов`язку дотримуватися встановленого законодавством строку звернення до суду з такою позовною заявою. Крім того, подання первинної позовної заяви тим самим представником не передбачає зупинення чи автоматичне поновлення строку на звернення до суду та можливості у зв`язку з цим у подальшому на розсуд представника позивача чи позивача розпоряджатися часом на звернення до суду.

Поряд із зазначеним, суд наголошує і на тому, що обставини попереднього звернення з позовом самі по собі не свідчать про поважність підстав пропуску строку повторного звернення до суду.

В рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Відтак, наведені причини поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.06.2018 року у справі №804/6785/15, у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2018 року у справі №804/2647/17, у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.04.2018 року у справі №813/3695/17.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених представником позивача щодо поновлення строку звернення до суду та причин пропуску такого строку поважними.

Враховуючи те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, то слід відмовити позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду, та як наслідок, залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу час для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду та вказати інші підстави для поновлення строку згідно ч. 1 ст. 123 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Краснопільського районного сектору УДМС України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Гелета