Справа № 520/11786/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 р. Справа № 520/11786/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 11.08.21 по справі № 520/11786/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просив суд першої інстанції:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017- 2019 роки (7763,17 грн.), з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017-2019 рр. (7763,17 грн.) та виплатити заборгованість, що виникла починаючи з 19.09.2019 року;

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виплаті грошової допомоги у вигляді 10 місячних пенсій - неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошову допомогу у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій.

В обґрунтування заявлених вимог позивач, зокрема зазначив, що оскільки пенсія за віком призначена позивачеві в 2019 році, застосуванню підлягає саме показник середньої заробітної плати за 2017-2019 роки. Вказує, що посилання відповідача на норму ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2016-2018 роки, з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2016-2018 рр. та виплатити заборгованість, що виникла починаючи з 19.09.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог адміністративного позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд першої інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі №520/11786/21 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 у справі № 520/11786/21 в частині задоволених позовних вимог є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при винесенні судового рішення суд першої інстанції не врахував той факт, що позивачу з 30.08.2010 була призначена пенсія, сформована пенсійна справа та відкритий особовий рахунок. Вважає, що на підставі положень чинного пенсійного законодавства при зверненні ОСОБА_1 із заявою від 04.09.2019 було здійснено не нове призначення пенсії, а перехід на інший вид пенсії за матеріалами пенсійної справи. Посилається, що у цьому спорі має місце не нове призначення, а перехід з одного виду пенсії на інший; пенсія за вислугу років відповідно до п. п. "e" - "ж" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» була призначена до 01.10.2017, тому заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" повинна визначатися з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017 р., та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058. Тобто, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2014, 2015, та 2016 роки, в розмірі 4404,35 грн. Вказує, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до п.п. "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 30.08.2010, позивачу на підставі наданої заяви здійснене не нове призначення пенсії, а саме перехід з одного виду пенсії на інший, який згідно з вказаними вище положеннями чинного законодавства проводиться із застосуванням середнього заробітку за попередні 3 роки за 2014, 2015 та 2016, на рівні 4404,35 грн., а не за 2017-2019 роки (7763,17 грн.), як безпідставно вимагає позивач та необґрунтовано вказано в оскаржуваному рішенні суду від 11.08.2021 за 2016-2018 роки. Вважає, що доводи позивача щодо первинного призначення пенсії з 04.09.2019 є необґрунтованими та надуманими. Посилається, що Головне управління діяло в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що доводи відповідача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, просив у задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовити. Прохав судові витрати покласти на відповідача. Зазначив про попередню (орієнтовну) суму судових витрат.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 року по справі №520/11786/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 11.01.2022 р. в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасникам по справі були направлені зазначені вище ухвали, що підтверджується відповідними доказами (повідомлення про вручення поштового відправлення, довідки про доставку електронного листа) наявними в матеріалах справи.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, з 30.08.2010 по 10.09.2010 отримував пенсію за вислугою років відповідно до п.п. «е» - «ж» Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ як працівник закладу освіти.

По досягненні пенсійного віку, 04.09.2019 року, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській з метою призначення йому пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

11.05.2021 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив надати роз`яснення, щодо розрахунку призначеної пенсії, проханням застосувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року зверненню, тобто за 2017-2019 р.р., виплатити заборгованість, що виникла починаючи з 19.09.2019 року, а також проханням виплатити йому грошову допомогу у вигляді 10 місячних пенсій.

Листом Відповідача від 11.06.2021 року №6746-10596/С-02/8-2000/21 було повідомлено, що при призначенні його пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2014-2016 роки в розмірі 3764,00 грн., а не показник середньої заробітної плати за 2017-2019 рр., в сумі 7763,17 грн.

Застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки відповідач мотивує тим, що в 2020 ропі після звернення позивача, його було переведено в порядку, встановленому ч.3 ст.45 Закону №1058-ІУ та постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ на пенсію за віком згідно Закону № 1058. Крім того, згідно з пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працюючих в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірні їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Оскільки, ОСОБА_1 раніше призначалась пенсія за вислугу років, для виплати грошової допомоги не має підстав.

Позивач, вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення його пенсії показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2017- 2019 роки (7763,17 грн.), з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було протиправно не застосовано при обрахуванні пенсії позивача з 19.09.2019 показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2016-2018 р.р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Приписами ст.27 Закону №1058-ІV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Відповідно до частини першої, другої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що положеннями ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 31.05.2019р. у справі №314/272/17, від 31.03.2020р. у справі №348/1296/17 та від 01.03.2021р. у справі №488/1409/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач з 30.08.2010 по 04.09.2010 рік отримував пенсію за вислугу років, як працівник закладу освіти, відповідно до приписів п.п. «е»-«ж» ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач вперше звернувся 04.09.2019 року, яку йому фактично було призначено з 19.09.2019.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносин має місце саме факт призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.10.2018 року по справі №577/2576/17, висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 31.07.2019 року по справі №720/208/17, від 16.06.2020 року по справі №127/7522/17, від 18.08.2020 року по справі №263/6611/17.

Відповідно, з огляду на наведені вище висновки, пенсійним органом було протиправно не застосовано при обрахуванні пенсії позивача з 19.09.2019 року показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2016-2018 р.р., а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при обчисленні пенсії необхідно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до п.п. "е"-"ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 30.08.2010, позивачу на підставі наданої заяви здійснене не нове призначення пенсії, а саме перехід з одного виду пенсії на інший, який згідно з положеннями чинного законодавства проводиться із застосуванням середнього заробітку за попередні 3 роки за 2014, 2015 та 2016, на рівні 4404,35 грн., а не за 2017-2019 роки (7763,17 грн.), як безпідставно вимагає позивач та необґрунтовано вказано в оскаржуваному рішенні суду від 11.08.2021 за 2016-2018 роки, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими та такими, що суперечать наведеним вище висновкам.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2016-2018 роки, з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно доводи апеляційної скарги про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяло в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства є необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на наведені вище висновки щодо протиправності дій відповідача щодо відмови застосувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2016-2018 роки, з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2016-2018 рр. та виплатити заборгованість, що виникла починаючи з 19.09.2019 року.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем по справі не було подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а тому враховуючи приписи ст.308 КАС України в цій частині суд апеляційної інстанції не дає правової оцінки рішенню суду.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, відсутні правові підстави, в розумінні ст.139 КАС України, для розподілу судових витрат.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що дана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 по справі №520/11786/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош