Справа № 214/10045/21
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а/214/57/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 лютого 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Хомініч С.В.,

за участю: секретаря судового засідання Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу №214/10045/21

за позовною заявою ОСОБА_1 ,

до відповідача 1: інспектора Полку патрульної поліції у місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Луньової Юлії Дмитрівни,

відповідача 2: Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 29.11.2021 з позовною заявою, уточнивши її 22.12.2021, в якій просить скасувати постанову серії ЕАО №4748888 від 09.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором Полку ПП у місті Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Луньовою Ю.Д. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 09.09.2021 інспектором ПП Луньовою Ю.Д. була винесена постанова серії ЕАО №4748888 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, у постанові інспектор покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини перевищення швидкості руху здійснення вимірювання швидкості руху приладом лазерним вимірювачем TruСam ТС008356, бодікамера АЕ 00154. Інспектором не надано доказів місця розташування патрульного в момент здійснення фіксації швидкості руху, місця розташування автомобіля та доказів, що вказаний запис фіксує саме рух автомобіля позивача. Інспектор здійснював фіксацію правопорушення за допомогою лазерного вимірювача TruСam, який держав в руках, що дає вібрацію, яка може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . На вимогу позивача інспектором не було надано доказів способу використання, закріплення приладу TruСam та не було надано сертифікат. Незрозуміло, якого саме автомобіля було здійснено вимірювання швидкості, за умови, що з правої сторони від транспортного засобу позивача, на іншій полосі руху, його випереджував автомобіль, що рухався у попутному напрямку. Також, контроль швидкості руху здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), що обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону №580-VІІІ, інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Інспектор ПП, в порушення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не попередив позивача про здійснення відеофіксації, чим порушив право на приватність, яке охоплює захист персональних даних ОСОБА_1 так і інформації, повідомленої ним поліцейському. Під час розгляду справи поліцейським не роз`яснювалось позивачу права, передбачені ст. 268 КУпАП, що свідчить про порушення права позивача на захист, оскільки він про таке право не був проінформований. Позивач вважає, що в його діях склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутній, оскільки факт порушення вимог п. 12.4 ПДР України не підтверджується належними зібраними у справі доказами.

Ухвалою суду від 23.12.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано відповідачам надати відзив на позовну заяву.

Не погоджуючись із позовом, відповідачем 1 інспектором ПП ОСОБА_2 13.01.2022 на адресу суду подано відзив на позову заяву, в якій вона зазначила, що постанова серії ЕАО №4748888 від 09.09.2021 винесена нею законно та обґрунтовано, вимоги позивача не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Під час патрулювання 09.09.2021 у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, по вул. Володимира Великого нею був помічений транспортний засіб марки BMW X1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 74 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 24 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем TruСam ТС008356 та зафіксовано на бодікамеру АЕ 00154. Після того, як відповідачем було помічено порушення вимог ПДР, вона зупинила транспортний засіб, підійшла до автомобіля, згідно вимог з п. 3 ст. 18, п. 1.1 та п. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», представилася та повідомила про причину зупинки, попросила водія пред`явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб, після чого перейшла до розгляду адміністративної справи. Інспектор повідомила водієві, що він порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, оскільки кероване позивачем авто рухалося зі швидкістю 74 км/год. За допомогою лазерного вимірювача швидкості TruСam LTI 20/20 серійний номер ТС008356, було зафіксовано, що транспортний засіб під керування позивача рухалося зі швидкістю 74 км/год. Позивача було ознайомлено з відеодоказом правопорушення, роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Жодних клопотань від позивача не надходило. Після з`ясування усіх фактичних даних інспектором було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу, шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4748888 від 09.09.2021. Копія постанови отримана позивачем після розгляду справи (а.с. 26-32).

Від представника відповідача 2 Департаменту патрульної поліції Краснова К.В. 13.01.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що постанова, винесена інспектором ПП ОСОБА_2 містить відомості про фіксування швидкості руху автомобіля позивача за допомогою приладу TruСam LTI 20/20 ТС008356 та бодікамери АЕ 00154. На ділянці дороги, де знаходилися співробітники поліції, встановлений знак 5.70 «Фотофіксація порушення перевищення встановленої швидкості руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки. Лазерний вимірювач швидкості TruСam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Відповідно до інструкції виробника, використання лазерного вимірювача швидкості TruСam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, в мобільному та у статичному положенні. Поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ± 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1 200 м. Суду надано відеозапис, де видно, що оптичний приціл наведено на транспортний засіб позивача. Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото та відеофіксації TruСam, що знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, спростовується листом ДПП від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 та листом ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 №22-38/49, відповідно до яких лазерний вимірювач TruСam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач TruСam також може бути встановлений для проведення вимірювань на триногу. Виробник приладу застосував алгоритм шифрування AES, що забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі, а також у зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії та унеможливлює підробку змісту інформації про порушення ПДР від моменту її фіксації приладом. Правильність реалізації зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Прилади, що використовуються працівниками ДПП пройшли повірку, отримали сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки та є придатними до застосування. Позивачем не доведено незаконність та необґрунтованість винесення постанови серії ЕАО №4748888 від 09.09.2021, не спростовано факт перевищення ним дозволеної швидкості руху транспортного засобу, тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 33-72).

Ознайомившись 20.01.2022 з відзивом на позов, позивач, користуючись своїм правом, 25.01.2022 подав відповідь на відзив, в якому він вказав, що посилання відповідача на те, що на ділянці дороги, де було виявлено 09.09.2021 транспортний засіб позивача, був наявний дорожній знак 5.70 «Фото відео фіксація правопорушення перевищення встановленої швидкості» не відповідає дійсності, оскільки даного знаку не було вказаній ділянці дороги. Доказів його наявності відповідачем не надано. Також законодавчо не визначено порядок використання лазерних вимірювачів TruСam працівниками патрульної поліції, а лист ДПП від 04.10.2018 не є нормативно-правовим актом. Прилад TruСam, який інспектор ПП тримав в руках, повинен бути стаціонарно вмонтованим, що спростовується приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Чинне законодавство не передбачає права працівника поліції використовувати прилад TruСam в ручному режимі (а.с. 76-78).

Інших заяв та клопотань не подано.

Суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому, водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що 09.09.2021 інспектором роти 1 батальйону 1 Полку ПП у місті Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Луньовою Ю.Д. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4748888, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 4-5).

Відповідно до вказаної постанови, 09.09.2021 о 13 год 38 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW X1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі по вул. Володимира Великого, біля будинку №43 у м. Кривому Розі, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 24 км/год, а саме рухався зі швидкістю 74 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruСam ТС008356. Розгляд справи фіксувався на бодікамеру АЕ 001541. Своїми діями водій порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму у населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст.ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

У частині першій статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», зазначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За частиною першою статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач не визнає себе винним, зазначає що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 86 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати / розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Вимірювання працівниками поліції швидкості руху може відбуватися лише у місцях, які позначені дорожнім знаком 5.70 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону «Про національну поліцію», для забезпечення публічної безпеки і порядку поліція може використовувати автоматичну фото- і відеотехніку. При цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті інформація про змонтовану / розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Для цього у Правилах дорожнього руху передбачено спеціальний дорожній знак 5.70 «Фото-відеофіксування порушень», який інформує про можливу фіксацію швидкості руху за допомогою спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, у оскаржуваній постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, відсутня інформація, що момент вчинення правопорушення зафіксовано приладом TruСam в межах дії дорожнього знаку 5.70.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Дослідивши долучені представником відповідача фотознімки та відеофіксацію приладом TruСam LTI 20/20, судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.70» «Фото відео фіксація правопорушення перевищення встановленої швидкості».

В оскаржуваній постанові також відсутні покликання на докази місцезнаходження дорожнього знаку «5.70», що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Таким чином, посилання представника відповідача на те, що на ділянці дороги, де знаходилися співробітники поліції, встановлений знак 5.70 «Фотофіксація порушення перевищення встановленої швидкості руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки, яке є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.4 ПДР України, суд оцінює критично.

Дослідивши наданий представником відповідача до матеріалів справи відеозапис, встановлено, що прилад TruCam, не був зафіксований під час вимірювання швидкості, а знаходився в руці працівника патрульної поліції, відтак суд робить висновок, що вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачами не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням ч. 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

У п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994, справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А), суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Окрім зазначеного, суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактується на користь особи - позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачами, в порушення вимог ст. 72 КАС України не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що в свою чергу не дає можливості встановити винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовної заяви та скасування постанови від 09.09.2021 серії ЕАО №4748888 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, то відповідно до ст. 139 КАС України з відповідача Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені ним та документально підтверджені, у виді судового збору в розмірі 454,00 грн (а.с. 17).

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції у місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Луньової Юлії Дмитрівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову, винесену інспектором Полку патрульної поліції у місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Луньовою Юлією Дмитрівною серії ЕАО №4748888 від 09.09.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1:інспектор Полку патрульної поліції у місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Луньова Юлія Дмитрівна, адреса робочого місця: вул. Волгоградська, буд. 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції, , юридична адреса: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ.

Повний текст рішення суду складено 07.02.2022.

Суддя Хомініч С.В.