Справа № 460/18115/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.А. Борискін, розглянувши клопотання представника позивача в адміністративній справі за позовом
доШпанівської сільської ради
прозабезпечення позову,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Шпанівської сільської ради, в якому позивач просив :
19.01.2022 представник позивача звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила:
Відповідно до ч. 1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
27.08.2020, з метою отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу комунальної власності шляхом безоплатної приватизації на території Шпанівської сільської ради Рівненського району позивач звернувся із заявою до Шпанівської сільської ради, із письмовою заявою про виділення йому земельної ділянки площею 0,30 га на території Шпанiвської сільської ради за рахунок земель запасу комунальної власності.
Оскільки позивачем не отримано рішення за результатами розгляду поданої заяви, то 15.10.2020 він письмово повідомив Шпанівську сільську раду, що здійснюватиме розроблення проекту землеустрою на підставі договору з ФОП ОСОБА_2 на підставі ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.
Листом від 04.06.2021 відповідач повідомив позивача, що за його заявою був підготовлений проект рішення ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак він не набрав необхідної кількості голосів при прийнятті рішення.
22.11.2021 позивач повторно звернувся із заявою до Шпанівської сільської ради про затвердження проекту землеустрою, однак 07.12.2021 така заява була знята із розгляду на засіданні ради.
На запит адвоката щодо надання документів про розгляд заяви позивача від 06.05.2021, відповідач листом від 16.12.2021 надав стороні позивача витяг із протоколу засідання постійної комісії та витяг із протоколу пленарного засідання п`ятої чергової сесії від 27.05.2021.
Визначаючись щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, суд виходить із такого.
Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з п.1, 2 ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з Рекомендацією №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
При цьому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про ймовірність ускладнень, пов`язаних з виконанням рішення суду, що є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у адміністративному провадженні.
Представник позивача, як на підставу вжиття судом заходів забезпечення позову, вказує на те, що позивач звертався на адресу сільської ради із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
За результатом розгляду його звернень, йому було відмовлено. При цьому, сільською надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на бажану для позивача земельну ділянку іншій особі ОСОБА_3 .
З огляду на наведене, суд вважає, що подальше оформлення прав на сформовану земельну ділянку без належного встановлення обставин справи, може заподіяти шкоду правам, свободам та інтересам позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а для відновлення таких йому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Водночас, одним з основних завдань адміністративного судочинства, які закріплені в ст.2 КАС України, є вирішення спору у публічно-правових відносинах з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд враховує, що відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Поряд з цим, суд приймає до уваги норми ст.125, 126 Земельного кодексу України, відповідно до яких право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Враховуючи вищенаведене, на переконання суду, у даному випадку достатнім та обґрунтованим заходом забезпечення позову буде заборона Шпанівській сільській раді затверджувати проекти землеустрою щодо спірної земельної ділянки - до набрання законної сили рішенням суду в даній справі.
Разом з цим, у суду відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним кадастровим реєстраторам вносити реєстраційні відомості щодо спірної земельної ділянки.
З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд
В іншій частині заяви відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 21 січня 2022 року

Суддя С.А. Борискін