Справа № 160/3966/21
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 січня 2022 року

м. Київ

справа № 160/3966/21

адміністративне провадження № К/9901/48343/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

17 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, про стягнення заборгованості.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 21 вересня 2021 року Державна фіскальна служба України оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року в задоволенні клопотання Державної фіскальної служби України про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовлено. Апеляційну скаргу повернуто скаржнику відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

30 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної фіскальної служби України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року апеляційна скарга ДФС України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року залишена без руху, у зв`язку з не відповідністю вимогам статті 296 КАС України та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом надання до суду апеляційної інстанції документа на підтвердження сплати судового збору.

Копію ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою скаржника ДФС України - 18 жовтня 2021 року, останнім днем усунення недоліків апеляційної скарги є 28 жовтня 2021 року включно.

Однак, станом на 28 жовтня 2021 року вимоги ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року не виконано, зазначені недоліки протягом десяти днів з моменту її отримання не усунені.

03 листопада 2021 року від ДФС України на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги, в порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування зазначеного клопотання про продовження ДФС України процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги, представник скаржника ДФС України зазначає, що ДФС України немає можливості усунути недоліки апеляційної скарги у встановлений строк через неналежне фінансування з державного бюджету та відсутністю на рахунку грошових коштів, оскільки ДФС України є бюджетною, неприбутковою установою, не є розпорядником судового збору. Вважає дану обставину поважною причиною для продовження процесуального строку на усунення недоліків. З огляду на викладені обставини, які не залежать від волевиявлення скаржника ДФС України, просить суд апеляційної інстанції продовжити ДФС України процесуальний строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 8 Закону України "Про судовий збір", якою закріплено право суду з огляду на майновий стан сторони своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що звільнення суб`єкта владних повноважень від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору буде суперечити завданню та меті Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" в частині надходження до спеціального фонду Державного бюджету України коштів від сплати судового збору, а також може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір.

Таким чином, законодавець висловив певну волю, яка полягає в тому що вказані органи повинні сплачувати судовий збір без будь-яких виключень, а неналежне (обмежене) фінансування державного органу з Державного бюджету України не є підставою для продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Вказане питання скаржником повинно вирішуватись шляхом відповідного коригування свого бюджетного запиту та кошторису, а не шляхом подання до суду клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Положення пунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Питання звільнення від сплати судового збору, як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою статті 133 КАС, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 132 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Разом з цим, предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому відсутні підстави для відстрочення юридичній особі сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 29 вересня 2021 року про залишення апеляційної скарги у встановлений судом строк відповідачем не виконано, наявні підстави для повернення апеляційної скарги скаржнику в порядку, передбаченому частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що апеляційну скаргу повернуто заявнику з тих підстав, що відповідачем не усунуто недоліків апеляційної скарги, яка була залишена без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вірно дійшов висновку про неналежне виконання апелянтом вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, у зв`язку не усуненням недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк.

Крім того, суд наголошує на тому, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторно звернутися до адміністративного суду в порядку, встановлену законом.

Зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається заявник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України про стягнення заборгованості.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: М.В. Білак

В.М. Соколов