Справа № 818/1339/16
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 818/1339/16

адміністративне провадження № К/990/1205/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 818/1339/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19 вересня 2016 року:

- № /42982, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 170 грн;

- № /42981, яким збільшено суму зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 637 476,88 грн, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 159 369,22 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10 червня 2020 року скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

За результатами нового розгляду рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19 вересня 2016 року № /42981 на суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 91912,02 грн податкового зобов`язання та 22977,99 грн штрафних санкцій. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, позивач вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, які ухвалами Верховного Суду від 22 червня 2021 року, від 21 липня 2021 року, від 12 жовтня 2021 року та від 15 грудня 2021 року було повернуто.

10 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла вп`яте подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 818/1339/16.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 січня 2022 року зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого судді Шишова О. О., суддів Дашутіна І. В., Яковенка М. М.

Під час перевірки вп`яте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Так, аналогічно попереднім касаційним скаргам, у поданій вп`яте касаційній скарзі, як на підставу касаційного оскарження, скаржник посилається, зокрема, на пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про недослідження зібраних у справі доказів (пункт 1 частини другої статті 353 КАС України), а також про встановлення обставин справи, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 353 КАС України).

Також скаржник наголошує, що суди допустили помилку від час застосування підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, статті 78 Земельного кодексу України, частини першої статті 74, частини третьої статті 80, частин першої, третьої, четвертої статті 90 КАС України.

Верховний Суд у своїх ухвалах про повернення касаційної скарги вже звертав увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржником не зазначено, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.

Верховний Суд вже звертав увагу скаржника на те, що в оскаржуваних судових рішеннях містяться посилання на постанови Верховного Суду, зокрема від 08 листопада 2019 року у справі № 826/6780/16, від 29 січня 2020 року у справі № 808/1087/16, від 23 вересня 2020 року у справі № 820/19262/14, від 26 червня 2018 року у справі № 802/1108/17-а, від 15 травня 2018 року у справі № 809/1578/17, в яких висловлена позиція щодо застосування податковими органами пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

Крім того, у касаційній скарзі скаржник, серед іншого, зазначає, що судами попередніх інстанцій не досліджено податкове повідомлення-рішення № /42982 від 19 вересня 2016 року як доказ, в частині підстави його винесення.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник уважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Виходячи зі змісту пункту 1 частини другої статті 353 КАС України прийнятність доводів про ненадання оцінки усім доказам у справі можливе виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.

Відсутність у касаційній скарзі належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, які передбачені пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, унеможливлюють перевірку такої умови.

Водночас поняття допустимості доказів розкрито у статті 74 КАС України.

Відповідно до зазначеної статті суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, для застосування пункту 4 частини другої статті 353 КАС України скаржник має належним чином обґрунтувати, що обставини, які мають істотне значення, були встановлені судами на підставі доказів, одержаних з порушенням порядку, встановленого законом із вказівкою на конкретні норми права, у яких такий порядок передбачений.

Однак подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою вп`яте, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 818/1339/16 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов