Справа № 1340/4763/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 1340/4763/18

адміністративне провадження № К/9901/47700/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року

у справі №1340/4763/18 за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, Відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Львівській області про поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

28 грудня 2021 року до касаційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у тексті касаційної скарги заявник зазначає про свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями, переконує, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, а суд апеляційної інстанції порушив частину п`яту статті 353 КАС України і просить відкрити касаційне провадження згідно з:

- ч.3 ст.328 КАС України, оскільки суд апеляційної інстанції залишив позовну заяву без розгляду і не переглянув рішення суду першої інстанції щодо правильності застосування ним норм матеріального та процесуального права:

- п.1 ч.4 ст.328 КАС України, оскільки суд апеляційної інстанції застосував норми процесуального права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06.07.2020 р. у справі №1340/4763/18, від 11.04.2018 р. у справі №815/4532/16, від 21.03.2018 р. у справі №808/1056/16, від 04.05.2018 р. у справі №808/858/16, від 30.10.2018 р. у справі №826/12721/17, від 23.05.2018 р. у справі №820/7112/15, в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.201 7 р. у справі №6-2912цс 16, від 16.03.2016 р. у справі №6-2426цс 15.

Також зазначає, що, в порушення ч.5 ст.353 КАС України, суд апеляційної інстанції не врахував висновки та мотиви Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 06.07.2020 р. у справі №1340/4763/18, і якою скасовані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій про залишення позову без розгляду та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду;

- п.4 ч.4 ст.328 КАС України, оскільки судом апеляційної інстанції внаслідок порушення ч.5 ст.353 КАС України та повторного неправильного застосування норм ч.5 ст.122 КАС України не були досліджені наявні у справі докази, які підтверджують відсутність правових підстав для звільнення мене з роботи та про недотримання порядку (процедури) мого звільнення з роботи;

- пп.а) п.2 ч.5 ст.328 КАС України, оскільки касаційна скарга стосується питання права яке, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування норм ч.5 ст.122 КАС України.

Перевіривши доводи касаційної скарги Суд зазначає, що частина третя статті 328 КАС України містить виключний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, а тому посилання скаржника на указану норму є безпідставними.

Щодо посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Тобто, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження є неврахування судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови висновків Верховного Суду, викладених у постановах у справах №1340/4763/18, №815/4532/16, №808/1056/16, №808/858/16, №826/12721/17, №820/7112/15, №6-2912цс 16, №6-2426цс 15, №1340/4763/18.

Суд зазначає, що таке формальне посилання на постанови Верховного Суду та Верховного Суду України не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявником не зазначено норми права, висновку Верховного Суду щодо застосування якої не ураховано судами попередніх інстанцій та не обґрунтовано подібності правовідносин у справах, на які він посилається.

З огляду на викладене, заявником належним чином не обґрунтовано посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

В обґрунтування зазначеної підстави для касаційного оскарження заявник касаційної скарги вказує на оскарження судових рішень з підстави, передбаченої частиною п`ятою статті 353 КАС України.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання заявника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із частиною п`ятою статті 353 КАС України.

Скаржник, серед іншого, обґрунтовує необхідність касаційного перегляду справи №1340/4763/18 підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України указуючи на те, що ця справа має, на думку скаржника, фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування норм ч.5ст.122 КАС України.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі №1340/4763/18.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі №1340/4763/18 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду