Справа № 480/5673/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 р.Справа № 480/5673/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 12.07.21 року по справі № 480/5673/21

за позовом Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради

до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

про визнання неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради Сумської області (далі позивач, УПСЗН Шосткинської МР Сумської обл.) звернулось до суду з позовом до Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі відповідач, Північно-Східне МУ МЮ (м. Суми),в якому просило суд:

- скасувати постанову Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) від 08.06.2021 по виконавчому провадженню №65719045 про стягнення виконавчого збору.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просив суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що 24.03.2021 управління звернулося з листом № 1229 до Департаменту соціального захисту населення Сумської облдержадміністрації, яким для здійснення виконання рішення по справі 480/4210/20 в частині виплати стягувачу ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, просило Департамент здійснити перерахування державних коштів, передбачених за бюджетною програмою на виконання рішення суду, головним розпорядником яких є Державна казначейська служба України.

Позивач вказав, що управлінням здійснено усі необхідні дії в межах його повноважень для отримання коштів для здійснення виконання рішення по справі 480/4210/20.

Враховуючи те, що позивач частково виконав судове рішення в добровільному порядку, апелянт вважає, що постанова від 08.06.2021 по ВП №65719045 про стягнення виконавчого збору є необґрунтованою та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Згідно ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце були повідомленні належним чином відповідно до положень ст. 268 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 65719045 з примусового виконання виконавчого листа №480/4210/20 від 23.04.2021 виданого Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання УПСЗН Шосткинської МР Сумської обл. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної разової державної грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що дорівнює 13104 гри., відповідну виплату провести за відрахуванням вже отриманої суми.

08.06.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а також постанова про стягнення виконавчого збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням державного виконавця про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, вважав, що старший державний виконавець під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, з наведеної норми випливає, що розглядаючи справи про законність та обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень суди повинні перевірити їх на відповідність критеріям, наведених у ч. 2 ст. 2 КАС України, незалежно від наведених підстав позову.

Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам вище зазначеної статті КАС України колегія суддів зазначає наступне.

На момент прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 08.06.2021 № 65719045 діяв Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), тому саме його положення слід застосовувати до спірних правовідносин, але в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною 3 ст. 40 Закону №1404-VIII визначено, що в разі припинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня припинення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи те, що примусове виконання судового рішення розпочинається безпосередньо з моменту відкриття виконавчого провадження, тому добровільний термін виконання рішення не надається, зважаючи на відсутність інших встановлених законом підстав, які б перешкоджали стягненню виконавчого збору, державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та вживаються заходи щодо її примусового виконання.

Судовим розглядом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №65719045 винесена 08.06.2021. Того ж дня, 08.06.2021, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, як це передбачено частиною 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ, у розмірі, визначеному законом.

Згідно матеріалів справи, постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №65719045 державним виконавцем не виносилась. Доказів протилежного судовим розглядом не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваної постанови державного виконавця, оскільки наявні підстави визначені статтею 27 Закону №1404-VIII.

Судом встановлено, що рішення в добровільному порядку не виконано, а тому дії виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання апелента на те, що відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки стягнення виконавчого збору не залежить від причин невиконання судового рішення, а є збором , що справляється за примусове виконання рішення суд органами державної виконавчої служби.

Оскільки, добровільного повного виконання рішення не відбулося, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнуто виконавчий збір.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт вчинення державним виконавцем всіх процесуальних дій, визначених Законом №1404-VІІІ , за результатами вчинення яких прийнято оскаржуване по справі рішення про стягнення виконавчого збору від 08.06.2021 № 65719045, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог УПСЗН Шосткинської МР Сумської обл.

Посилання апелянта на те, що відповідач, отримавши від Управління лист з доказами про часткове виконання рішення суду, повинен був постанову про стягнення виконавчого збору скасувати, оскільки виплата коштів передбачена бюджетною програмою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки виконавчий збір не стягується за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судового рішень в порядку, встановленого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Рішення по справі, що підлягало примусовому виконанню зобов`язувало боржника вчинити дії, а не передбачало стягнення коштів.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року по справі № 480/5673/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 14.01.2022 року