Справа № 260/2205/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 січня 2022 рокуСправа № 260/2205/21 пров. № А/857/22897/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії судді:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бодрог» про відвід складу колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду Качмара В.Я., Большакової О.О., Затолочного В.С., від розгляду справи за позовом Приватного підприємства «Давінчі Дизайн» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради про скасування припису та постанови,

ВCТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа №260/2205/21 (апеляційне провадження №А/857/22897/21) за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Бодрог» (далі - ТОВ) та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради (далі - Управління) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2021 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.01.2022 визначено склад колегії для розгляду справи №260/2205/21: головуючий суддя Качмар В.Я., суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.

04.01.2022 судом апеляційної інстанції зареєстровано заяву ТОВ про відвід складу колегії суддів Качмара В.Я., Большакової О.О., Затолочного В.С.

Вказана заява мотивована тим, що предметом позову у цій адміністративній справі є визнання протиправними припису посадової особи Управління винесеного за результатами позапланової виїзної перевірки 20.05.2021 та постанови начальника вказаного Управління про притягнення Приватного підприємства «Давінчі Дизайн» (далі - ПП) за порушення законодавства у сфері містобудування. Згідно спірної постанови Управлінням вказано, що ПП як проектант за замовленням ОСОБА_1 виконав проект «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями комерційного призначення АДРЕСА_1 » з порушеннням державних норм, стандартів і правил, оскільки не переніс з детального плану території на генеральний план забудови земельної ділянки з кадастровим номером :20:001:0124 межі санітарно-захисної зони АЗС «WOG», що розміщена на суміжній земельній ділянці, та спроектував багатоквартирні житлові будинки в межах дії цієї санітарно-захисної зони. Вказує, що визначена колегія суддів у цьому ж складі переглядала в апеляційному порядку ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року про відмову у забезпеченні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бодрог» до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Міського голови м.Ужгорода Андріїв Богдана Євстафійовича, Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення. За наслідками апеляційного перегляду вказаної ухвали постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року апеляційну скаргу ТОВ залишено без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року - без змін. Зазначає, що ТОВ оскаржується в касаційному порядку ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2021 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року у справі №260/3951/21. З огляду на викладене у заявника наявні сумніви вважати колегію у складі головуючого судді Качмара В.Я., суддів Большакової О.О., Затолочного В.С., неупередженими. Заявник доводить, що справи №№260/3951/21 та 260/2205/21 є пов`язаними, стосуються одного і того є об`єкта будівництва і розгляд пов`язаної справи тію ж колегією суддів не відповідає засадам безсторонності суду.

Перевіривши доводи, наведенні у заяві про відвід судді Качмара В.Я. суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з огляду на наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Так, зокрема, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 КАС передбачені наступні підстави для відводу.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи.

Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 40 КАС питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Як на підставу для відводу судді позивач посилається на приписи статті 36 КАС нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Проте, слід звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Наведені заявником підстави та обґрунтування для відводу складу колегії суддів являються його припущеннями про існування відповідних обставин щодо безсторонності суддів. Апеляційний суд ще раз наголошує на тому, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. При цьому, процесуальним законом надано будь-якій стороні процесу можливість висловити свою незгоду з тим чи іншим рішенням, думкою судді, що висловлене в інших справах шляхом, зокрема касаційного оскарження відповідного судового рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих сумнівів у неупередженості та об`єктивності складу колегії суддів Качмара В.Я., Большакової О.О., Затолочного В.С., а обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про їх упередженість або певну зацікавленість у наслідках розгляду даної справи, а тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів у справі №260/2205/21 судом не встановлено.

Враховуючи викладене, в задоволенні заяв про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 321, 325, 328 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати заявлений відвід складу колегії головуючому судді Качмару В.Я., суддям Большаковій О.О., Затолочному В.С. необґрунтованим.

Питання про вирішення відводу складу колегії суддів передати судді який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний