Справа № 480/7103/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 р.Справа № 480/7103/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2021, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 09.02.21 по справі № 480/7103/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ"

до Державної екологічної інспекції у Сумській області

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" (далі ТОВ "ДОРПОСТАЧ", позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції у Сумській області (далі ДЕІ у Сумській обл., відповідач), в якій просило суд:

- визнати протиправними та скасувати постанови Державної екологічної інспекції у Сумській області від 30.09.2020 року № 02/09-20 про накладення штрафу на ТОВ Дорпостач у розмірі 34 000 грн, від 30.09.2020 року № 03/09-20 про накладення штрафу у розмірі 34 000 грн, від 30.09.2020 року № 04/09-20 про накладення штрафу у розмірі 68 000 грн, від 30.09.2020 року № 05/09-20 про накладення штрафу у сумі 68 000 грн, від 30.09.2020 року № 06/09-20 про накладення штрафу у сумі 34 000 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанови ДЕІ у Сумській обл. від 30.09.2020 № 02/09-20 про накладення штрафу на ТОВ Дорпостач у розмірі 34 000 грн., від 30.09.2020 № 03/09-20 про накладення штрафу у розмірі 34 000 грн., від 30.09.2020 № 04/09-20 про накладення штрафу у розмірі 68 000 грн., від 30.09.2020 № 05/09-20 про накладення штрафу у сумі 68 000 грн., від 30.09.2020 №06/09-20 про накладення штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягнуто на користь ТОВ "ДОРПОСТАЧ" за рахунок бюджетних асигнувань ДЕІ у Сумській обл. судовий збір в сумі 3570,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна екологічна інспекція у Сумській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просила скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає що актом перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 14/09 від 17.09.2020 зафіксовано невиконання відповідачем рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 11.08.2020 № 30/09-20, № 32/09-20, № 34/09-20, № 35/09-20 та часткове виконано рішення №33/09-20 від 11.08.2020, що є порушенням вимог ст. 34 Закону № 2735-VІ. По факту невиконання позивачем рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів складений протокол про виявлені порушення № 02/09 від 17.09.2020, в якому зафіксовано невиконання Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 11.08.2020 № 30/09-20, № 32/09-20, № 33/09-20, № 34/09-20, № 35/09-20. 30.09.2020 на підставі протоколу № 02/09 від 17.09.2020 відповідачем прийнято спірні постанови про накладення штрафу. При цьому, позивачем ні в ході проведення перевірки, ні в додатках до позовної заяви не було надано доказів або аргументів передбачених пунктами 1, 2 ч. 45 Закону № 2735-VІ, які б звільняли його від відповідальності. Також зазначив, що наявність описок у спірних постановах не можу бути підставою для їх скасування.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

В період з 29.07.2020 по 03.08.2020 відповідачем відносно позивача проведено планову перевірку з питань перевірки характеристик продукції.

За результатами проведеної перевірки складено акті планової перевірки характеристик продукції від 03.08.2020 № 12/09, яким зафіксовані порушення вимог Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 927 від 01.08.2013 (пункти 8-11, 19, 20).

На усунення встановлених актом планової перевірки характеристик продукції від 03.08.2020 року № 12/09 порушень та не відповідностей, відповідачем 11.08.2020 прийняті рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 30/09-20, № 31/09-20, № 32/09-20, № 33/09-20, № 34/09-20, № 35/09-20, № 36/09-20, у яких визначено термін виконання до 02.09.2020.

На підставі документів та доданих до них позивачем доказів, відповідачем 07.09.2020 року прийняті рішення № 51/09-20 про скасування рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 11.08.2020 № 36/09-20 та № 54/09-20 про скасування рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 11.08.2020 № 31/09-20.

В період з 14.09.2020 по 17.09.2020 відповідачем було проведено перевірку стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

За наслідками вказаної перевірки відповідачем складено акт перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 14/09 від 17.09.2020.

Актом перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 14/09 від 17.09.2020 зафіксовано невиконання відповідачем рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 11.08.2020 №30/09-20, № 32/09-20, № 34/09-20, № 35/09-20 та часткове виконання рішення № 33/09-20 від 11.08.2020, що є порушенням вимог ст. 34 Закону № 2735-VІ.

По факту невиконання позивачем рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів завідувачем сектору державного ринкового нагляду Державної екологічної інспекції у Сумській області Тараненко А.І. був складений протокол про виявлені порушення № 02/09 від 17.09.2020 р, в якому зафіксовано невиконання Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 11.08.2020 року № 30/09-20, № 32/09-20, № 33/09-20, № 34/09-20, № 35/09-20.

30.09.2020 року на підставі протоколу № 02/09 від 17.09.2020 відповідачем прийнято постанови про накладення штрафу № 02/09-20 на суму 34000,0 грн., № 03/09-20 на суму 34000,0 грн., № 04/09-20 на суму 68000,0 грн., № 05/09-20 на суму 68000,0 грн., № 06/09-20 на суму 34000,0 грн.

Не погоджуючись із вказаними постановами про накладення штрафу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010, № 2735-VI (далі Закон № 2735) є спеціальним Законом, який встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2735, державний ринковий нагляд діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону № 2735 дія цього Закону поширюється на відносини щодо: здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті; здійснення контролю всієї продукції, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті.

Сфера відповідальності органу ринкового нагляду перелік видів продукції, затверджений відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України, щодо яких відповідний орган ринкового нагляду здійснює ринковий нагляд (абз.3 п.2. ч. 1 ст. 1 Закону № 2735).

Метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам.

Частиною 5 статті 10 Закону № 2735 передбачено, що цим Законом, законами України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами України встановлено лише повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд.

Таким чином, переважному застосуванню підлягають норми Закону № 2735 над приписами Закону № 877 в цій частині, оскільки Закон № 2735 є спеціальним.

Згідно пункту 21 Переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, затвердженого постановою КМУ від 28.12.2016, № 1069 Держекоінспекція здійснює державний ринковий нагляд за відповідністю автомобільних бензинів, дизельного, суднового та котельного палива Технічному регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженому постановою КМУ від 01.08.2013 року № 927.

За приписами статті 15 Закону № 2735 посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, зокрема, мають право:

1) проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, перевірки документів та обстеження зразків продукції, відбирати зразки продукції і забезпечувати проведення їх експертизи (випробування);

2) безперешкодно відвідувати, за умови пред`явлення службового посвідчення та посвідчення (направлення) на проведення перевірки, у будь-який час протягом часу роботи об`єкта:

а) торговельні та складські приміщення суб`єктів господарювання і місця, зазначені у пункті 2 частини дев`ятої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок характеристик продукції і перевірок стану виконання суб`єктами господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;

б) місця, зазначені в пункті 3 частини дев`ятої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок додержання вимог щодо представлення продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, перевірок характеристик продукції та перевірок виконання суб`єктами господарювання приписів і рішень відповідно до частини п`ятої статті 26 цього Закону;

в) місця, зазначені в пункті 4 частини дев`ятої статті 23 цього Закону, для проведення перевірок характеристик продукції;

5) складати акти перевірок та застосовувати в установленому законом порядку штрафні санкції до суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" та встановлених вимог;

6) складати на основі актів перевірок протоколи про адміністративні правопорушення у сфері здійснення ринкового нагляду та розглядати справи про відповідні адміністративні правопорушення згідно із законом України.

Частиною першою статті 22 Закону № 2735 визначені види заходів державного ринкового нагляду, а саме: перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування).

Статтею 23 Закону №2735 встановлено загальний порядок проведення перевірок характеристик продукції.

Відповідно до вимог ч. 1 4 ст. 23 Закону №2735, передбачено, що під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції. При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції. Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Відповідно до частини 5 ст. 23 Закону №2735 перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю) у сфері господарської діяльності».

Пунктом 1 частини 1 статті 24 Закону № 2735 передбачено, що органи ринкового нагляду проводять планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів.

Так, із матеріалів справи судом встановлено, що в ході перевірки відповідачем було встановлено факти порушення позивачем, як розповсюджувачем, вимог Технічного регламенту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №927.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», Кабінет Міністрів України: забезпечує здійснення державної політики у сфері технічного регулювання; у межах своєї компетенції затверджує технічні регламенти, якщо їх не затверджено законами чи актами центральних органів виконавчої влади.

Згідно пункту 1 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 927 цей Технічний регламент встановлює вимоги до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, що виробляються, вводяться в обіг та реалізуються на території України, з метою захисту життя та здоров`я людини, тварин, рослин, національної безпеки, охорони навколишнього середовища та природних ресурсів.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що відповідачем зафіксовані наступні порушення:

- в паспорті якості № 1020 від 16.05.2020 «Паливо дизельне ДП-Л-Евро5- ВО» (завод виробник Филиал ПАО «АНК «Башнефть-Уфанефтехим», Російська Федерація, Республіка Башкортостан) - відсутній національний знак відповідності, що є порушенням п. 20 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 927 від 01.08.2013;

- паспорт якості № 1020 від 16.05.2020 «Паливо дизельне ДП-Л- Евро5-ВО» (завод виробник Филиал ПАО «АНК «Башнефть-Уфанефтехим», Російська Федерація, Республіка Башкортостан) не відповідає вимогам Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 927 від 01.08.2013, а саме, відсутнє правильне позначення палива, відсутні нормативні значення та фактичні результати випробувань (проведені акредитованою лабораторією), які підтверджують відповідність марки палива вимогам технічного регламенту, відсутні відомості щодо декларації про відповідність, що є порушенням п. 9 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 927 від 01.08.2013;

- декларація про відповідність № 449 ДП від 20.06.2019, складена ТОВ «Глуско Україна» на паливо дизельне ДП-Л-Евро5-ВО, не відповідає встановленим вимогам, а саме: згідно декларації оцінка відповідності проведена ТОВ «Випробувально-сертифікаційний центр «Південтест», сертифікат відповідності від № UA0.YT.062001-19 з 20.06.2019 до 19.06.2020, якого вичерпав термін дії на час складання декларації. ТОВ «Випробувально-сертифікаційний центр «Південтест» не є і не був органом з оцінки відповідності продукції вимогам Технічного регламенту, що є порушенням п. 19 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 927 від 01.08.2013;

- у ТТН № 01061 від 24.06.2020 на відпуск нафтопродуктів (Бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5), від 24.06.2020 (б/н) на відпуск нафтопродуктів (Бензин автомобільний А-92-Євро-Е5), від 26.06.2020 (б/н) на відпуск нафтопродуктів (Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-В0), від 01.07.2020 (б/н) на відпуск нафтопродуктів (Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-В0), від 13.07.2020 (б/н) на відпуск нафтопродуктів (Бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5), від 14.07.2020(б/н) на відпуск нафтопродуктів (Бензин автомобільний А-92-Євро5- Е5) відсутня або не співпадає інформація про основні характеристики та ознаки, які дають можливість ідентифікувати паливо (номер резервуару, дані про паспорт якості). В усіх ТТН, крім №01061 від 24.06.2020, не зазначені повні адреси пунктів навантаження та пунктів розвантаження.

- паспорт якості № 512 «Бензин автомобільний А-92-Евро5-Е5» (завод- виробник ОАО «Мозырский нефтеперерабатывающий завод», Республіка Білорусь) не відповідає вимогам «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», а саме: відсутнє правильне позначення палива, яке відповідає вимогам технічного регламенту; нормативні значення та фактичні результати випробувань (проведені акредитованою лабораторією), які підтверджують відповідність марки палива не відповідають вимогам технічного регламенту, що є порушенням п. 9 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 927 від 01.08.2013;

- надана декларація про відповідність від 05.12.2019 (б/н) на «Бензин автомобільний А-92-Евро5-Е5» (завод-виробник ОАО «Мозырский нефтеперерабатывающий завод» складена ТОВ «БАРРЕЛЬ ГРУП», в паспорті якості № 512 «Бензин автомобільний А-92-Евро5-Е5» зазначено, що декларація про відповідність надана ТОВ «БНК-Україна» № UА.10122019/ТР-4/А-92-К5.

- невідповідність позначення палив (бензину автомобільного та дизельного палива) в розрахункових документах (фіскальних чеках, Х-звіті), що є порушенням пунктів 7, 10, 11 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 927 від 01.08.2013.

Відповідальність суб`єктів господарювання за порушення у сфері державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлено нормами Закону № 2735 (стаття 44) та в сфері введення в обіг в Україні нехарчової продукції і забезпечення її безпечності Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року № 2736-VI (стаття 15).

Вказані норми містять широкий ряд санкцій, що застосовуються уповноваженими органами у випадках встановлення порушень у відповідних сферах. При цьому такі санкції розрізняються як за фактичним характером та змістом порушення, так і за суб`єктним складом особи порушника та ступенем негативного впливу на порушника.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 4 ст. 44 Закону № 2735 до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів; невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених частинами першою та другою статті 29-1 цього Закону, - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 5, 6 Закону № 2735 адміністративно-господарські санкції накладаються на особу, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, та/або на розповсюджувача за кожну модель, артикул чи партію продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, незалежно від кількості одиниць такої продукції та/або місць її реалізації.

При цьому за приписами Закону № 2735 притягненню до відповідальності суб`єкта господарювання передує проведення аналізу виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та внесення змін до такого рішення.

Так, відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону № 2735 у разі якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або перевірки стану виконання цього рішення встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення або виконання рішення не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до зазначеного рішення. Такі зміни можуть передбачати вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів.

Згідно з пунктом 13 Порядку здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 жовтня 2011 року № 1017, у разі коли за результатами аналізу повідомлення про виконання рішення та/або перевірки стану його виконання встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання рішення або коли його виконання не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, зокрема щодо вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів.

Під час внесення до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів змін орган ринкового нагляду встановлює та враховує причини невиконання, часткового виконання або нерезультативного виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення.

Аналіз наведених приписів Закону № 2735 та Порядку здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 жовтня 2011 року № 1017 свідчить, що орган ринкового нагляду, до прийняття постанови про накладення штрафу за невиконання чи часткове виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення зобов`язаний встановити причини такого невиконання (часткового виконання) та прийняти рішення про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, з урахуванням таких причин.

З матеріалів справи вбачається, що з метою виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів ТОВ «ДОРПОСТАЧ» були виконані всі можливі дії на отримання необхідних документів.

Так ураховуючи, що ТОВ "ДОРПОСТАЧ" не є виробником або імпортером дизельного палива, позивачем направлений запит за ланцюгом постачання, а саме до ТОВ "Сигмус" м. Конотоп, з проханням надати пояснення щодо відсутності національного знаку відповідності в паспорті якості.

Відповідно до відповіді, що була надана Товариством з обмеженою відповідальністю "Сигмус" від 19.08.2020 №104 було зазначено, що Товариство не є виробником та імпортером даних нафтопродуктів. Сертифікати відповідності, паспорти якості та декларації про відповідність нафтопродуктів технічному регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів та дизельного палива на нафтопродукти були надані ТОВ "Сигмус" постачальниками цього пального. Товариством були надані запити до постачальників нафтопродуктів з проханням надати письмові пояснення щодо виявлених Державною екологічною інспекцією у Сумській області порушень у документації по поставці нафтопродуктів, всі відповіді будуть надані ТОВ "ДОРПОСТАЧ".

Крім того, постачальник дизельного палива на адресу ТОВ "Сигмус" за ланцюгом постачання - ТОВ "БС ОІЛ" також надав відповідь ТОВ "Сигмус" на його лист, в якому зазначив що "ТОВ "БС ОІЛ" не є виробником дизельного палива та не вводило його в обіг на території України. Поставка на ТОВ "Сигмус" дизельного палива супроводжувалася документами, які були надані ТОВ "БС ОІЛ" постачальником цього пального. ТОВ "БС ОІЛ" направило аналогічний лист своєму постачальнику з вимогою надати пояснення по суті виявлених інспекцією порушень".

Вказані обставини свідчать про відсутність можливості у позивача виконати рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів у визначений термін, отже відповідач зобов`язаний був врахувати наведені обставини та внести зміни до таких рішень зокрема про продовження термінів їх виконання.

Невиконання обов`язку органу ринкового нагляду про внесення змін до рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів суперечить приписам Закону № 2735 та Порядку здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.2011 року № 1017, і як наслідок свідчить про порушення порядку притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності.

Також колегія суддів зазначає, що постанови про накладення штрафу, а саме: № 02/09-20, №03/09-20, № 04/09-20, № 05/09-20, № 06/09-20 містять посилання на єдину підставу, а саме, що підприємство не виконало рішення про вжиття обмежувальних заходів від 11.08.2020 року №30-09, визначених ст.29 Закону №2375.

Крім цього, в оскаржуваних постановах відсутнє посилання на конкретну норму Закону, що встановлює відповідальність за те чи інше конкретне порушення вимог законодавства у відповідній сфері.

Водночас, варто зазначити, що оскаржувані позивачем постанови по своїй правовій природі є актами індивідуальної дії.

Так, згідно п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані постанови не відповідають критеріям чіткості й зрозумілості акту індивідуальної дії та породжують його неоднозначне трактування.

Відповідачем в оскаржуваних постановах не вказано, які конкретно норми законодавства, що передбачає відповідні санкції, порушено позивачем, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ, згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку». Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві».

З огляду на викладене, суд не наділений компетенцією встановлювати склад правопорушення допущеного суб`єктом господарювання у спірних правовідносинах.

Разом з цим, такі повноваження належать до виключної компетенції органу нагляду, однак при цьому вони не є дискреційними, адже встановлення складу правопорушення на підставі конкретної норми закону та застосування до винної особи чітко встановленої законом санкції є безпосереднім проявом наглядових та контрольних функцій відповідного уповноваженого органу, що притаманні лише цим органам.

Колегія суддів зазначає, що недотримання уповноваженим органом зазначеного алгоритму дій свідчить про недотримання цим органом засад та змісту контрольно-наглядової діяльності держави в особі відповідного уповноваженого органу.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані постанови, діяв недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень про притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані у даній справі постанови про накладення фінансових санкцій винесенні відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства України, а тому є протиправними.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що посилання на єдину підставу їх прийняття рішення про вжиття обмежувальних заходів від 11.08.2020 №30-09 при складанні спірних постанов, згідно висновків Верховного Суду у справах № 459/1801/17 та № 537/1214/17 не спростовує вчинення позивачем, встановленого органом ринкового нагляду, порушення, оскільки у вказаних справах Верховним Судом розглядались питання саме описки у постанові про адміністративне правопорушення. У спірних правовідносинах допущені відповідачем недоліки під час складання оскаржуваних постанов не відносяться до неточностей або описок оскільки не дають можливості ідентифікувати зміст та санкцію зафіксованих порушень у кожному з цих актів індивідуальної дії.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державна екологічна інспекція у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року по справі №480/7103/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді Я.В. П`янова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 19.01.2022