Справа № 480/9528/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2022 року Справа № 480/9528/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9528/21 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області (далі - відповідач) в якій просить зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Сумській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період проходження служби в УМВС України в Сумській області на посаді начальника штабу Управління Міністерства Внутрішніх справ України в Сумській області період вимушеного прогулу з 04.11.2014 по 03.09.2020.
Ухвалою суду від 28.09.2021 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 по справі №818/3276/14 позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії - задоволена частково. Вказаним рішенням визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 2253о/с від 28.10.2014 в частині мого звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 03.11.2014 № 327 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил. Поновлено позивача на посаді начальника штабу управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області з 04.11.2014. Вказане рішення набрало законної сили після розгляду Другим апеляційним адміністративним судом 06.04.2021.
На виконання негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі, у трудовій книжці Головою ЛК УМВС України в Сумській області вчинено запис №25 від 03.09.2020 року: "запис № 15 є недійсний, поновлений на попередній роботі (наказ Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Сумській області від 03.09.2020 року №6 о/с)".
Також в подальшому позивачу була виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу з відрахування податків та зборів, в тому числі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивач зазначає, що поновлення на посаді означає поновлення у всіх порушених раніше правах, а також те, що у період вимушеного прогулу особа вважається такою, шо проходила службу в органах внутрішніх справ, відтак відповідний період має зараховуватися до вислуги років, адже це є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника.
Всупереч цьому, позивачу не було зараховано до вислуги років період вимушеного прогулу з 04.11.2014 по 03.09.2020.
12.08.2021, після набрання законної сили рішення суду по справі 818/3276/14, позивачем було направлено заяву на адресу Ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області стосовно зарахування до вислуги років в органах внутрішніх справ період вимушеного прогулу з 04.11.2014 но 03.09.2020 та направити відповідну довідку до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, де позивач перебуває на обліку як пенсіонер за вислугою років.
Листом № 12/6-151лк від 30.08.2021 позивачу було відмовлено у зарахуванні періоду вимушеного прогулу на тій підставі, що судовим рішенням не було зобов`язано зарахувати період вимушеного прогулу до вислуги років.
Не погоджуючись із даною відмовою, позивач звернувся до суду.
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що позовні вимоги викладені у адміністративному позові вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідач зазначає, що з урахуванням приписів Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» усі працівники міліції (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ) 06 листопада 2015 року були звільнені з органів внутрішніх справ з підстав, визначених цим Законом та на момент ухвалення судових рішень про поновлення на службу в органи внутрішніх справ були відсутні як посади, які заміщувалися особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ так і служба в органах внутрішніх справ.
З 07.11.2015 працівники міліції не виконували та не могли виконувати завдання та функції міліції згідно Закону України «Про міліцію», оскільки цей Закон з 07.11.2015 втратив чинність, органи міліції були ліквідовані, а посади начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) скорочено.
Ураховуючи викладене, відповідач стверджує, що правові підстави для зарахування до вислуги років періоду після 06.11.2015 відповідно до статті 17 Закону № 2262-ХІІ відсутні, оскільки 06.11.2015 служба в органах внутрішніх справ була згідно закону припинена, а посади начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) скорочено.
На думку відповідача, закон не передбачає у жодний спосіб можливість продовження працівниками міліції служби в органах внутрішніх справ після 06.11.2015.
У зв`язку з цим служба в органах внутрішніх справ може бути зарахована до вислуги років для призначення пенсії лише до 06.11.2015, оскільки згідно Закону України «Про міліцію» та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» служба в органах внутрішніх справ осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ мала місце лише по 06.11.2015. Зарахування до вислуги років служби в органах внутрішніх справ з 07.11.2015 законодавством не передбачено.
За вказаних обставин, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року (справа № 818/3276/14) позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії - задоволена частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 327 о/с від 03.11.2014 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил.
Поновлено позивача на посаді начальника штабу управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області з 04.11.2014. Дане рішення набрало законної сили 06.04.2021 (а.с. 32-35).
На виконання негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі, у трудовій книжці Головою Ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області вчинено запис № 25 від 03.09.2020 року: "запис № 15 є недійсний, поновлений на попередній роботі (наказ Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Сумській області від 03.09.2020 року №6 о/с)" (а.с. 22).
04.09.2020 позивач був звільнений з органів внутрішніх справ згідно наказу Голови Ліквідаційної комісії УМВС у Сумській області від 04.09.2020 № 8 о/c (а.с. 22).
12.08.2021 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області стосовно зарахування до вислуги років в органах внутрішніх справ період вимушеного прогулу з 04.11.2014 року но 03.09.2020 року та направлення відповідної довідки до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (а.с. 26).
Листом від 30.08.2021 № 12/Б-151лк відповідачем було відмовлено в зарахуванні періоду вимушеного прогулу на тій підставі, що судовим рішенням не було зобов`язано зарахувати період вимушеного прогулу до вислуги років (а.с. 27).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 17 Закону №2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ.
Тобто, за змістом цієї норми до вислуги років зараховується період служби в органах внутрішніх справ.
Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено обов`язковість судових рішень, зокрема, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, їх посадовими особами на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
В даному випадку судовим рішенням у справі № 818/3276/14 встановлено протиправність звільнення позивача зі служби та зобов`язано Управління МВС України в Сумській області поновити його на службі.
При цьому, приписами п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 встановлено, що у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення запис визнається недійсним.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поновлення на посаді означає поновлення у всіх порушених раніше правах, а також те, що у період вимушеного прогулу особа вважається такою, що проходила службу в органах внутрішніх справ, тому, відповідний період слід зараховувати до вислуги років, оскільки це є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, стягненню з Ліквідаційної комісії УМВС у Сумській області за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати з оплати судового збору, сплата яких підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко