Справа № 520/7741/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 р. Справа № 520/7741/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 (суддя Сагайдак В.В., 61022, м. Харків, майдан Своболди, 6 ) по справі № 520/7741/21

за позовом ОСОБА_1

до Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків)

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків), в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просив:

-скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 22.04.2021р. у виконавчому провадженні №50178937 у розмірі 3754,91 доларів США та 365,40 гривень, пункт 5 постанови про закінчення виконавчого провадження №50178937 від 22.04.2021р. щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №50178937, постанову від 30.04.2021р.про відкриття виконавчого провадження № 65314361, а також постанову від 30.04.2021р. про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні № 65314361, які винесені старшим державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шкавро Д.А.

-стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) судовий збір в розмірі 3632,00 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 позов задоволено.

Скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 22.04.2021 у виконавчому провадженні №50178937 у розмірі 3754,91 доларів США та 365,40 грн., а також скасовано пункт 5 постанови про закінчення виконавчого провадження №50178937 від 22.04.2021 щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №50178937, які винесені старшим державним виконавцем міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шкавро Д.А.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 22.04.2021 у виконавчому провадженні №50178937 у розмірі 3754,91 доларів США та 365,40 грн., а також скасувати пункт 5 постанови про закінчення виконавчого провадження №50178937 від 22.04.2021 щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №50178937, а також постанову від 30.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження №65314361, а також постанову від 30.04.2021 року про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №65314361, які винесені старшим державним виконавцем міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шкавро Д.А..

Не погодившись з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 та додатковим рішенням від 08.09.2021, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржувані рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 № 2475-VIII, до Закону України "Про виконавче провадження" внесено зміни, а саме у частині другій слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів". Таким чином, після зміни правового регулювання порядку стягнення виконавчого збору, стягненню з боржника підлягає виконавчий збір саме у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, що не було враховано судом першої інстанції.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення та додаткове рішення суду прийнятим з урахуванням всіх обставин справи, правомірним та обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що постановою від 15.02.2016р., винесеною старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Кравчун Д.В., було відкрито виконавче провадження №50178937 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №6628421 від 11 липня 2008 року у розмірі 37549 доларів 05 центів США та судові витрати в розмірі 3654 грн.

З повідомлення ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 24.04.2018р., судом встановлено, що банк підтверджує повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №6628421 від 11.07.2008р., укладеним з ПАТ «Перший український міжнародний банк» та припинення у зв`язку з цим укладеного Банком з ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором Іпотечного договору №6628702 від 11.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. 11.07.2008 року за реєстр № 2141.

У зв`язку з погашенням боржником в повному обсязі заборгованості, 14.04.2021р. позивачем до Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) була подана заява про закінчення виконавчого провадження №50178937.

Постановою старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шкавро Д.А. від 22.04.2021р. стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 3754.91 доларів США та 365.40 гривень. Стягувачем зазначений - Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Постановою старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шкавро Д.А. від 22.04.2021р. було закінчено виконавче провадження №50178937.

Також у п.5 Постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.04.2021р. зазначено: «Виділити в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору ВП №50178937».

30.04.2021 року старшим державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шкавро Д.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65314361 на підставі постанови №50178937 від 22.04.2021р. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 3754,91 дол.США та 365,4 грн.

Також 30.04.2021 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 65314361 винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладений арешт на все рухоме та нерухому майно ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Колегія суддів враховує, що виконавче провадження № 50178937 було відкрито у той час, коли діяла ще стара редакція Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999.

Згідно статті 46 Закону № 606-XIV (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження) У разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

У разі коли стягнутої з боржника суми недостатньо для повного задоволення вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно від стягнутої суми. Постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше ніж наступного дня після її винесення надсилається боржнику і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк.

У разі коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, з системного аналізу вищенаведених норм Закону «Про виконавче провадження» № 606-XIV, які діяли на час відкриття виконавчого провадження слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів було здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно частини другої ст. 27 Закону № 1404-VIII у редакції до 28.08.2018 виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відтак, виконавчий збір обраховується у розмірі, встановленому частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII.

У подальшому, з 28.08.2018 частину другу статті 27 Закону № 1404-VIII у відповідності до Закону України від 03.07.2018 № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» викладено у новій редакції а саме: «Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Таким чином, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, оскільки у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як, у період після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

З повідомлення ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 24.04.2018р., судом встановлено, що банк підтверджує повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №6628421 від 11.07.2008р., укладеним з ПАТ «Перший український міжнародний банк» та припинення у зв`язку з цим укладеного Банком з ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором Іпотечного договору №6628702 від 11.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. 11.07.2008 року за реєстр № 2141.

У зв`язку з погашенням боржником в повному обсязі заборгованості, 14.04.2021р. позивачем до Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) була подана заява про закінчення виконавчого провадження №50178937.

Постановою старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шкавро Д.А. від 22.04.2021р. стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 3754.91 доларів США та 365.40 гривень. Стягувачем зазначений - Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Тобто, державний виконавець визначив суми виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчими документами, застосувавши таким чином фактично Закон № 1404-VIII у редакції Закону № 2475-VIII.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника - позивача, а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 1340/5053/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 400/878/20 та від 28 січня 2021 року у справі № 420/769/19.

У даному випадку, виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 по справі № 520/7741/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий