Справа № 640/31711/20
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 640/31711/20

адміністративне провадження № К/990/2893/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 640/31711/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДПС щодо ненадання до органів Державної казначейської служби висновку щодо повернення на користь громадянина Республіки Молдова (податкового резидента Республіки Казахстан) позивача за заявами від 18 липня 2019 року, 18 грудня 2019 року та від 21 лютого 2020 року надміру сплачених коштів; зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві висновок про повернення громадянину Республіки Молдова (податкового резидента Республіки Казахстан) позивача за заявами від 18 липня 2019 року, 18 грудня 2019 року та від 21 лютого 2020 року надміру сплачений податок на прибуток та військовий збір в загальній сумі 220 123,92 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року - скасовано, та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо не розгляду по суті заяв від 18 липня 2019 року, 18 грудня 2019 року та від 21 лютого 2020 року щодо повернення на його користь надміру сплачених коштів.

Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби повторно розглянути заяви позивача від 18 липня 2019 року, 18 грудня 2019 року та від 21 лютого 2020 року щодо повернення надміру перерахованих податків та прийняти відповідні рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Відповідача судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 363,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн та зобов`язати Відповідача надати довідки про сплачені громадянином республіки Молдова (податковим резидентом республіки Казахстан) податки та збори на території України за період 2015-2019 роки.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 000,00 (одна тисяча) грн 00 коп.

В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду апеляційної інстанцій, 20 січня 2022 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно ч. 1 ст. 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 6 ст.12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (ч. 4 ст. 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову є визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Окрім цього, незважаючи на те, що заявник оскаржує додаткову постанову суду апеляційної інстанції, якою було вирішено питання стосовно стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає, що розгляд заяви позивача відбувався в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, не вбачається.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні ч. 3 та 4 ст. і 12 та ч. 4 ст. 257 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 КАС України, відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 640/31711/20.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов