Справа № 440/12534/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 р. Справа № 440/12534/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 р. (постановлену суддею Костенко Г.В.) по справі № 440/12534/21

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги

про визнання бездіяльності протиправною та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо розгляду заяви позивача вих. № П-1549 від 14.07.2021 р. у частині призначення захисника для складання документів процесуального характеру, а саме: до Державного бюро розслідувань заяви про вчинення старшим слідчим СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 злочину, зокрема, зловживання службовим становищем, саботування проведення досудового розслідування, самоуправство, фальсифікація матеріалів кримінального провадження № 0000065 та інших протиправних дій та злочинів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадження № 0000065 в рамках к/с № 04580007 за обвинуваченням позивача; до Шевченківського районного суду м. Києва скарги про визнання протиправною бездіяльності слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення злочину та про зобов`язання вчинити певні дії - внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вищевказаною складеною заявою про вчинення старшим слідчим СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 злочину у к/п № 0000065 в рамках к/с № 04580007 за його обвинуваченням, клопотання про поновлення строку на оскарження, клопотання про участь в розгляді скарги, клопотання про призначення захисника, клопотання про витребування доказів; визнати нечинним та скасувати Наказ Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1238 від 29.07.2021 р.; зобов`язати Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги належно розглянути заяву позивача від 14.07.2021 р., про що винести відповідне рішення, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу»; стягнути з Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків адміністративного позову шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду документа про сплату судового збору в розмірі 1816 грн. або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

26.10.2021 р. на виконання вищевказаної ухвали суду, позивачем подано заяву про звільнення його від сплати судового збору.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 р. у задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору відмовлено та адміністративний позов повернуто позивачу, оскільки ним не усунуті недоліки позовної заяви.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 р. та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про судовий збір», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховано відсутності реальної можливості у позивача отримувати дохід, так як він знаходиться в установі виконання покарань, не залучається до праці та не отримує заробітну плату.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунені недоліки позовної заяви у строк, встановлений ухвалою суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що мета встановлення судового збору за подання апеляційної скарги не зводиться до переслідування фінансових цілей - наповнення дохідної частини Державного бюджету України, а передбачає запобігання поданню безпідставних і очевидно необґрунтованих скарг. Коло осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору у вигляді звільнення від його сплати, визначено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати й повернення судового збору врегульовані Законом України «Про судовий збір».

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 «Про судовий збір», судовий збір за подання позову до адміністративного суду немайнового характеру, який подано фізичною особою підлягає сплаті в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 1 січня 2021 р. прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 2270 гривень.

Право на суд, аспектом якого є доступ до суду, є однією із гарантій основоположного права на справедливий суд. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час за усталеною практикою Європейського суду з прав людини сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У рішенні у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 р. Європейський суд з прав людини констатує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що визначення майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою: відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі; зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Тобто, держава визначилась із засобом, який може використовуватись для доступу до суду шляхом подачі позову без оплати його судовим збором.

Водночас, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Визначальним чинником, який дає підстави для застосування статті 8 законодавець пов`язав із поняттям "майнового стану сторони".

Проте, в такій редакції поняття "майнового стану сторони" є оціночним в кожній окремій справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження свого майнового стану надані: довідка Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" від 19.08.2021р. № 52, згідно з якою засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 станом на 19.08.2021 р. кошти на особовому рахунку відсутні, до праці не залучається, заробітку нема, доходи за 2021 рік не отримував; відповідь Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" вих. № 15/14/488/Дм-н від 22.01.2021 р. на адвокатський запит, в якому зазначено, що у довічно засудженого ОСОБА_1 відсутні доходи за 2020 - 2021 роки.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи майновий стан позивача, який підтверджується наданими ОСОБА_1 довідкою та відповіддю Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" у позивача відсутні кошти для сплати судового збору за подання позовної заяви у визначеному законом розмірі, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 р. скасуванню, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 р. по справі № 440/12534/21 - скасувати.

Справу № 440/12534/21 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання бездіяльності протиправною та скасування наказу, стягнення моральної шкоди, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич