Справа № 440/8600/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 р. Справа № 440/8600/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/8600/21

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області , Міського голови міста Кременчука Малецького Віталія Олексійовича , Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

третя особа Кременчуцька міська рада Полтавської області

про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, міського голови м. Кременчука Малецького Віталія Олексійовича, Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, третя особа - Кременчуцька міська рада Полтавської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження про призначення позивача на посаду заступника начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30.11.2017 № 520-КВ;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Кременчука Малецького Віталія Олексійовича від 20.11.2018 №676-КВ про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області;

- визнати недійсними записи №35 від 30.11.2017, №36 від 20.11.2018 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , внесених фактично 09.06.2021;

- зобов`язати відповідачів внести запис у трудову книжку серії НОМЕР_1 про визнання недійсними записи №35 від 30.11.2017, №36 від 20.11.2018.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

25.08.2021 від позивача надійшли клопотання про витребування від міського голови м. Кременчука ОСОБА_2 розпорядження від 20.11.2018 №676-КВ, уточнений адміністративний позов із обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради прав, свобод, інтересів позивача. Проте, уточнений адміністративний позов не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Кременчука Малецького В.О. від 20.11.2018 №676-КВ.

Також, позивач подав клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду в якому позивач зазначив, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів дізнався 09.06.2021. Також позивач зазначив, що 05.07.2021 йому стало відомо про те, що державним виконавцем закрите виконавче провадження, з огляду на повне виконання, тому в межах місячного строку з моменту видачі державним виконавцем постанови позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, міського голови м. Кременчука Малецького Віталія Олексійовича, Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, третя особа - Кременчуцька міська рада Полтавської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень повернуто позивачеві.

Позивач, не погодився із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Вказує, що повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, оскільки 05.07.2021 позивачу стало відомо про те, що державним виконавцем закінчено виконавче провадження, нібито, з огляду на повне виконання. Тому, саме від цієї дати (05.07.2021), позивач вважає відлік місячного строку звернення до суду почався з моменту видачі державним виконавцем постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявляючи клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 не надає доказів поважності причин пропуску цього строку, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, а тому з урахуванням приписів ст. 169 КАС України позовну заяву повернув позивачеві.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Строки звернення до адміністративного суду передбачені статтею 122 КАС України.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень (ч. 2).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5).

При цьому, причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що пропуск встановленого ст. 122 КАС України строку не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Слід виходити не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Так, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно слід розрізняти поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зазначені висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі 340/1019/19.

Судовим розглядом встановлено, що суд першої інстанції, ухвалою від 04.08.2021 залишаючи позов без руху встановив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, оскільки для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Позивач звернувся до суду із цим позовом лише 28.07.2021, тобто понад встановлений чинним законодавством України строк без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Також зазначено, що позивачеві слід надати позовну заяву, оформленої відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради прав, свобод, інтересів позивача, із визначенням кола відповідачів в розрізі кожної позовної вимоги та викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Кременчука Малецього В.О. від 20.11.2018 №676-КВ (з наданням її копій відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб у справі для направлення учасникам справи). Оригінал або належним чином засвідчену копію розпорядження міського голови м. Кременчука Малецього Віталія Олексійовича від 20.11.2018 №676-КВ, а у разі його відсутності у позивача - клопотання про витребування такого розпорядження, оформленого відповідно до статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, а також заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та з наданням доказів наявності таких поважних причин.

Враховуючи вищевикладені недоліки встановлені судом, позивачу надано строк для усунення вищезазначених недоліків, з зазначенням способу їх усунення.

Із поданих документів та уточненого позову на виконання вимог ухвали суду першої інстанції, судовим розглядом встановлено, що розпорядження від 30.11.2017 № 520-КВ Про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області позивачем оспорювалось у судовому порядку, проте, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 по справі № 816/719/18 позов було залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду. Згідно ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 по справі № 816/719/18 цінний лист з оскаржуваним розпорядженням від 30.11.2017 № 520-КВ позивач отримав особисто 11.12.2017.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що за змістом постанови Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №524/9275/17 позивачу з 2017 року відомо про винесення відповідачем розпорядження від 30.11.2017 № 520-КВ про призначення його на посаду заступника начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Водночас суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що позивач у позові зазначив, що про порушення своїх прав, крім іншого, шляхом винесення відповідачем розпорядження від 20.11.2018 №676-КВ про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, йому стало відомо 09.06.2021, а тому вважає, що саме з цієї дати необхідно рахувати строк на звернення до суду.

Як зазначалося судом вище, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач звернувся до суду з цим позовом лише 28.07.2021 (згідно відбитку поштового штампу на конверті), тобто понад встановлений чинним законодавством України строк.

Колегія суддів зазначає, що винесення державним виконавцем 05.07.2021 постанови про закриття виконавчого провадження, не впливає на переривання установленого процесуального строку та не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав; ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, адже матеріали позову не містять належних доказів, що свідчили б про відсутність у позивача об`єктивної можливості звернутись до суду протягом розумного строку після того, як йому стало відомо про порушення його прав.

В той же час, заявляючи клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 не надає доказів поважності причин пропуску цього строку, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи наведені обставини, колегією суддів, не встановлено будь-яких інших фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав в місячний строк з дати звільнення від займаної посади.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, позивачем не доведено наявності об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення чи обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» № 11681/85 визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06; п. 33).

Частиною 1 статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що позивач усунувши всі недоліки позовної заяви та визначившись з предметом позову, відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України не позбавлений права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 по справі № 440/8600/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк