Справа № 161/20487/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/83/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Фурман Ю. В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

15.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом на обґрунтування якого зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопррушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному ЕАО №4973258 від 31.10.2021 року складеною інспектором УПП у Рівненській області лейтенантом поліції Ужинським Артемом Олександровичем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дану постанову він отримав 31.10.2021 року на місці складення. Вважає постанову безпідставною, протиправною та такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне. Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕАО №4973258 від 31.10. 2021 року о 12 год. 54 хв. нібито він керуючи автомобілем марки Опель Зафіра по вул.Київській, 84 у місті Рівне, перевищив обмеження швидкості в населеному пункті місто Рівне більше як на 36 км/год рухаючись зі швидкістю 86 км/год. Швидкість вимірювалася Тrucam LТІ 20/20 ТС000550, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Однак, дані твердження є помилковими та не відповідають дійсності, адже доказів вчинення будь-якого порушення на місці інциденту йому не пред`явили, окрім скріншоту з невідомого приладу, а твердження викладені поліцейським в постанові є безпідставними та надуманими. Зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу Тrucam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху його автомобіля. Вказує, що поліцейський даний прилад тримав у руках, без будь-якої стаціонарної фіксації.Враховуючи наведене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 4973258 від 31.10.2021 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., а також стягнути зі сторони відповідача на свою користь понесені судові витрати по справі.

17.01.2022 року представником відповідача було подано відзив на вищевказану позовну заяву. В обгрунтвання своїх заперечень щодо позову зазначає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП беззаперечно підтверджується результатом фіксації швидкості руху проведеної за допомогою спеціального лазерного вимірювача. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

26.01.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов, у якій останній зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 с. 122 КУпАП, оскільки факт порушення вимог п. 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказам, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

У судове засідання позивач подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.10.2021 року інспектором УПП у Рівненській області лейтенантом поліції Ужинським А.О. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАО № 4973258, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Як вбачається з вищевказаної постанови, 31.10.2021 року о 12:54 год у м. Рівне по вул. Київській, 84, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 86 км./год., при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті м. Рівне, позначеному дорожніми знаками 5.45, 5.46 на 36 км/год. чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем Тrucam LTI 20/20 000550.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Так, на переконання суду, дотримання процесуальних норм під час притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Однак, матеріали справи не містять доказів фіксації обставин розгляду інспектором УПП у Рівненській області лейтенантом поліції Ужинським А.О. справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зокрема, на електронному доказі, долученому представником відповідача до свого відзиву на позовну заяву, зафіксовано виключно процедуру застосування приладу Тrucam LТІ 20/20 ТС000550 для визначення швидкості руху транспортного засобу Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, в ході розгляду справи, жодних доказів того, що при розгляді справи відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором УПП у Рівненській області лейтенантом поліції Ужинським А.О. було дотримано процедуру розгляду справи, визначену Кодексом України про адміністративні правопорушення, зокрема роз`яснено ОСОБА_1 процесуальні права та забезпечено останньому можливість їх реалізації, стороною відповідача суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На переконання суду, постанова серії ЕАО № 4973258 від 31.10.2021 року була винесеною відносно ОСОБА_1 із грубим порушенням вимог процесуального права, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, то із Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Рівненській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім до суду з даним позовом судовий збір в сумі 454 грн.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ужинського Артема Олександровича серії ЕАО № 4973258 від 31.10.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук