Справа № 265/4166/21
Суддя: Копилова Л. В.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4166/21
Провадження №2-а/265/12/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л. В.,

за участю секретаря - Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Донецькій області Саламбаш Олександра Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою до поліцейського 1 батальйону 1 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Донецькій області Саламбаш О.О. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 08 травня 2021 року відповідач притягнув його до відповідальності за ст.182 КУпАП за те, що він цього ж дня о 22 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 , користувався джерелами побутового шуму в житловому будинку, що відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» заборонено та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 255 грн.

Не погоджуючись із винесеною постановою вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, він увечері 08 травня 2021 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 знаходився вдома і переглядав телевізійні передачі. О 22 год. 42 хв. він відчинив двері двом поліцейським Саламбаш та Усику, які повідомили його про те, що прибули на виклик сусіда, який проживає в квартирі АДРЕСА_2 , розташованій поверхом нижче, з приводу створення ним побутовим приладом шуму, що перевищує санітарні норми відповідно часу доби. Заперечуючи це він пояснив, що о 10 год. ранку намагався встановити карниз, але на прохання сусіда відтермінувати цю роботу на 2 години для надання можливості його дитині поспати, він зупинив цю роботу. Продовжив зазначені дії після 12 год., однак зупинив роботи через відсутність матеріалів. Зазначив, що така робота полягала у сверлінні чотирьох отворів та не була невпинною протягом тривалого часу. Місце проведення ним роботи він надав для огляду поліцейському Усику, звернувши увагу останнього на те, що ремонтні роботи ним не проводяться. Ні він, ні члени його родини жодним із побутових приладів, який би створював шум, що перевищує санітарні норми, не користувалися. На його вимогу опитати інших сусідів для об`єктивного з`ясування обставин справи, поліцейські повідомили йому, що для встановлення зазначеного факту їм достатньо пояснень заявника. Зауважив, що на галас вийшла сусідка з квартири АДРЕСА_3 , яка повідомила про те, що з 19 год. вони з чоловіком знаходилися вдома, проте жодного шуму не чули, однак ці відомості поліцейськими були також проігноровані.

Фактично оскаржувану постанову відповідач виніс тільки на підставі пояснень заявника. Вказує на те, що 08 травня 2021 року не відноситься КЗпП України ні до свядкових, ні до неробочих днів. Рівень шуму працівниками поліції не вимірювався. Вважає, що відповідач упереджено поставився до нього, безпідставно та бездоказово, лише з переконань довіри або змови з колегою по службі, яким є заявник, визнавши його пояснення в пріоритеті. Крім того, відповідач застосовував до нього максимальне стягнення, передбачене ст.182 КУпАП.

Просив суд скасувати як протиправну постанову серії ЕГА № 272192 від 08 травня 2021 року, складену поліцейським 1 батальйону 1 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Донецькій області Саламбаш О.О.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року вищевказану ухвалу суду скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 січня 2022 року за клопотанням відповідача позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано час для усунення недоліків, зокрема, вказати інші поважні причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

13 липня 2021 року відповідач надав клопотання, в якому просив залишити заяву позивача без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом.

25 листопада 2021 року відповідач надав клопотання, в якому просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху, запропонувавши позивачу вказати інші підстави пропуску строку звернення до суду, вказаних позивачем у первісній позовній заяві, а у випадку визнання судом таких підстав неповажними повернути позовну заяву.

24 грудня 2021 року відповідач надав суду відзив, в якому вказував на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом без поважних на те причин. Незрозумілі причини пропуску звернення до суду зазначені позивачем в заяві про поновлення строків, не можуть визнаватися як поважні, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист. Під час патрулювання 08 травня 2021 року відповідачем в місті Маріуполі, близько 22 год. 31 хв. було отримано повідомлення зі спецлінії «102» про те, що в багатоквартирному будинку АДРЕСА_4 проводяться ремонтні роботи, що супроводжується шумом. У заявниці грудна дитина. За вказаною у заяві адресою прибув екіпаж патрульної поліції, де зустрівся із заявницею, яка пояснила, що 08 травня 2021 року в денний час доби у квартирі АДРЕСА_5 проводилися ремонтні роботи, які супроводжувалися шумом, що заважало її тримісячній дитині спати, в результаті чого її чоловік звернувся до мешканця вищевказаної квартири та погодив зупинення ремонту на дві години. Після чого ремонтні роботи та відповідний шум з вищевказаної квартири продовжилися до 21 год. 30 хв., крім цього, о 22 год. 30 хв. проводилося прибирання пилосмоком, що також супроводжувалося шумом. В результаті цього і довелося викликати поліцейських. Відповідач з напарником прийняли відповідні пояснення від заявниці, звернулись в квартиру АДРЕСА_6 до мешканця, запропонували йому пред`явити документи та надати пояснення по суті виклику, на що позивач відповів, що дійсно 08 травня 2021 року вдень проводив ремонтні роботи по влаштуванню карнизу, але за зверненням чоловіка заявниці зробив паузу на дві години, після чого продовжив роботи, однак після 22 год. 00 хв. жодних робіт, які супроводжувалися шумом не виконував. Вимога поліцейського щодо пред`явлення документів особи, яким виявився ОСОБА_1 була виконана. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з персонального реєстратора патрульного закріпленого на форменому одязі поліцейського (запис додано до відзиву). Вказані дії ОСОБА_1 підпадають під порушення ч.4 ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.182 КУпАП. Враховуючи, що розгляд правопорушень, передбачених ч.1 ст.182 КУпАП, відповідно до ст.ст.222,258, 278 цього Кодексу належить до компетенції Національної поліції було розпочато розгляд адміністративної справи, позивачеві роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, після чого взявши до уваги його пояснення, обставини порушення, оцінивши надані докази, врахувавши характер правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ставлення до вчиненого, відповідачем було винесену оскаржувану постанову з накладенням на позивача штрафу в межах санкції даної статті в розмірі 255 грн.

Вказує на те, що дії позивача ОСОБА_1 кваліфіковано правильно за ч.1 ст.182 КУпАП. Так як проведення ремонтних робіт в неналежний час (день) не вимагає доведення рівня шуму шляхом здійснення замірів, тому доводи позивача щодо відсутності факту здійснення замірів перевищення рівня шуму, установленого санітарними нормами для відповідного часу доби є неспроможними. У 2021 році день 08 травня (субота) є вихідним, тобто неробочим. Цьго дня у світі та Україні відзначається перший День пам`яті і примирення, присвячений пам`яті жертв Другої світової війни. Крім того, 9 травня святкувався День перемоги. Цього року це було в неділю, тому наступний день після неї автоматично став неробочим. Таким чином в Україні у 2021 році неробочими (вихідними) днями були дні з 08 по 10 травня. Просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

29 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про збільшення своїх позовних вимог, в якій посилався на те, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він розчарувався в діяльності правоохоронних органів в особі відповідача. Неправомірні дії відповідача відносно нього спровокували 29 травня 2021 року повторне протиправне звернення сусіда, що мешкає поверхом нижче, зі скаргою з приводу створення ним побутовим приладом шуму, що перевищує санітарні норми відповідно часу доби. До того ж повторний виклик та дослідження підстави скаржника патрульними поліцейськими відбувалось під час підготовки ним до відзначення дня народження, що спричинило не лише незручності і непередбачені витрати часу, але й призвели до психологічної напруженості. Внаслідок протиправних дій відповідача та в результаті затягування судового розгляду даної справи, він позбавлений можливості реалізації займатися хатньою роботою з використанням побутових приладів у свої вільні від праці дні, допоки судом не буде визначено відсутності порушення з його боку санітрних норм та не надано оцінку діям відповідача. Отже, психологічна напруженість, розчарування й незручності, негативні емоції, що виникли внаслідок порушення особою, яка є представником державного органу його прав людини, навіть якщо вони не спричинили вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, розмір якої він оцінює в сумі 3 000 грн.

З урахуванням наведеного просив суд скасувати як протиправну постанову серії ЕГА № 272192 від 08 травня 2021 року, складену поліцейським 1 батальйону 1 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Донецькій області Саламбаш О.О., стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 3 000 грн. та судовий збір в загальному розмірі 1 362 грн.

04 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заперечення проти клопотання про залишення позовної заяви без руху, в яких вказував на те, що строк оскарження в судовому порядку ним постанови, винесеної відповідачем взагалі не пропущено. Посилався на положення постанови Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 580/3469/19, постанову Великої палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року № 755/10947/17 та правовий висновок Верховного Суду, відповідно до якого строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури оскарження вимоги фіскального органу про сплату єдиного внеску складає три місяці з дня отримання платником рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду відповідної скарги.

12 січня 2022 року відповідач надав суду заперечення на заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в яких вказував на те, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають розгляду в порядку ЦПК України і не можуть розглядатися за правилами КАС України, тому просив не приймати до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

21 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив відповідача, в якій вказував на те, що відповідно до відеозаписів з персональних відеореєстраторів співробітників УПП в час прибуття патрульних о 22 год. 42 хв. з квартири не лунав шум взагалі. Відповідачем у поданому відзиві про це також не вказано. Відповідач встановив факт адміністративного правопорушення на підставі лише заяви скаржника, що він сам і визнав. В результаті огляду патрульні не встановили факту проведення ремонтних робіт в квартирі, з якої він вийшов, будівельні матеріали в тамбурі належать сусідам із суміжної квартири та залишились після ремонту, який ті проводили понад 10 років до прибуття патрульних. Не можна вважати належним доказом вчинення ним правопорушення і саму заяву про виклик поліції, оскільки така є лише підставою для прибуття працівників поліції та не може безумовно свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача. В поясненнях заявниці не визначено використання спецінструментів «болгарки» та «перфоратора», не посвідчено також їх наявність під час огляду квартири поліцейським та відеозаписом з реєстратору. Таким чином ці факти є домислами відповідача. Зазначення різного часу нібито здійснення робіт у відзиві відповідача, роздруківці і з баз ІПНП зі спец. лінії «102» та поясненнях заявниці з 21 год. 30 хв. до 22 год. 30 хв. свідчить про обрання такого періоду, який точно буде виходити за обмеження, визначені Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Це підтверджується виправленням в поясненнях заявниці часу проведення робіт на 22 год. 30 хв. Сама по собі спроба встановити карниз в день 08 травня 2021 року не свідчить про наявність правопорушення, за вчинення (нібито) якого його притягнуто. Посилається на те, що встановлення карнизу відповідно до ДБН В 2.2-15:2019. Будинки і споруди. Житлові Будинки, як вид робіт не класифікується і жодним іншим документом, що визначає норми в будівництві, як ремонтні. Крім того, 08 травня 2021 року не відноситься до святкових та неробочих днів попри те, що в цей день вшановується пам`ять загиблих у другій світовій війні. Цей день не був неробочим днем в результаті переносу свята 9 травня, а вихідним став день 10 травня 2021 року. Отже заборони на встановлення карнизу, навіть якщо відповідач відносить цю діяльність до ремонтних робіт, в день 08 травня 2021 року законом не визначено. Встановлення карнизу, проведення ремонтно-будівельних робіт, використання побутових приладів, тощо, відносяться до діяльності, а тому зазначена норма застосовується до кожного з перелічених видів діяльності. Але перевищення рівню шуму при виконанні отворів для встановлення карнизу відповідачем не доведено. Враховуючи наведене, ввжає, що відповідачем не доведено в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до оскаржуваної постанови, що виключає можливість притягнення його до відповідальності та свідчить про наявність підстав для її скасування.

21 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду про залишення без руху його позовної заяви, в якій вказував про те, що оскаржуваною постановою було підтверджено його право, передбачене ст.288 КУпАП на адміністративне оскарження до вищого органу. Цим правом він скористався, про що вказував у заяві про поновлення строку звернення до суду з позовом. Адміністративне оскарження постанови до вищого органу є обставинами, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії з судового оскарження у строк десять днів з дня її винесення, визначений ухвалою суду про залишення без руху поданої позовної заяви. Строки, визначені ст.ст.286,289 КАС України, на які посилається відповідач, не враховують можливість досудового порядку вирішення спору, передбачену ст.288 КУпАП. При цьому, підставою заяви про поновлення строку є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з відповідною заявою. Вказує на те, що тільки після отримання 28 травня 2021 року рішення від заступника начальника управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції за результатами розгляду його скарги в межах строку, визначеного п.4 ст.122 КАСУкраїни, у порядку визначеному КАС України, з особливостями встановленими КУпАП, він звернувся 09 червня 2021 року до суду з даним позовом. Таким чином правомірно вважати строк його звернення до суду після адміністративного оскарження постанови не пропущеним. Такий висновок підтверджується правовою позицією в постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року справі № 580/3469/19, в якій Верховний Суд формулює правовий висновок відповідно до якого строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги фіскального органу про сплату єдиного внеску складає три місяці з дня отримання платником рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду відповідної скарги.

31 січня 2022 року відповідач надав суду заяву, в якій просив залишити без розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн., посилаючись на те, що вказана вимога не передбачена ч.3 ст.286 КАС України, яка визначає вичерпний перелік рішень, що можуть бути ухвалені судом при розгляді даної справи.

При розгляді справи позивач ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, у наданих суду заявах по суті.

Відповідач ОСОБА_2 при розгляді справи підтримав доводи, наведені у відзиві та просив відмовити у задоволенні позовної заяви з наведених в ньому підстав. Також просив врахувати доводи, наведені у заяві про залишення без руху позовної заяви через пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, який вважав пропущеним без поважних на те причин.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

І. Щодо строку звернення позивачем до суду із даним адміністративним позовом.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просив поновити йому строк звернення до суду з позовом, посилаючись на те, що такий строк пропущений ним з поважної причини. Він скористався правом, передбаченим ст.288 КУпАП та оскаржив винесену відносно нього постанову до вищестоящого органу. 28 травня 2021 року він отримав відповідь на заяву про скасування постанови, якою йому було відмовлено в цьому. 29 травня 2021 року близько 15 год. 00 хв. за заявою сусіда, що мешкає поверхом нижче в квартирі АДРЕСА_2 ,з приводу вчинення ним адміністративного правопорушення знову приїхали патрульні. Однак факт вчинення ним правопорушення не було встановлено через те, що під час розмови з поліцейськими пролунав незначний шум зі стороннього помешкання. Близько 16 год. 00 хв. він знову побачив тих сами патрульних, які пояснили, що приїхали за повторним викликом того ж самого заявника, так як при першому виклику нічого не вдалося з`ясувати. Вранці йому стало відомо від сусідів, що шум, який лунав з квартири АДРЕСА_7 був в результаті встановлення кухонного витяжного шкафу. Власнику помешкання патрульними поліцейськими було оголошено попередження. З огляду на те, що з боку заявника завідомо неправдивий виклик патрульних поліцейських, відповідальність за що передбачена ст.183 КУпАП стає систематичним, з метою захисту немайнових прав в межах свого помешкання та подальшого захисту від неправомірних дій з використанням службового становища громадянином заявником, який є поліцейським, з метою захисту своєї гідності, просить суд поновити йому строк для звернення до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що 08 травня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову, якою притягнуто позивача ОСОБА_1 до відповідальності за ст.182 КУпАП за те, що він цього ж дня о 22 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 , користувався джерелами побутового шуму в житловому будинку, що відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» заборонено. За вказане правопорушення до ОСОБА_1 застовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. (а.с.7).

11 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Управління патрульної поліції, в якій не погодожуючись з винесеною відносно нього постановою, просив її скасувати.

За результатами розгляду поданої вище заяви позивачеві було направлено лист, в якому повідомлено про те, що при складенні відносно нього оскаржуваної постанови працівники поліції діяли на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Вказаний лист відповідь ОСОБА_1 отримав 28 травня 2021 року.

До суду позивач звернувся направивши позовну заяву поштою 09 червня 2021 року.

Суд, врахувавши те, що позивач ОСОБА_1 після отримання 28 травня 2021 року рішення від заступника начальника управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції за результатами розгляду його скарги в межах строку, звернувся до суду 09 червня 2021 року з даним позовом, вважає строк його звернення до суду після адміністративного оскарження постанови пропущеним з поважних причин, тому такий підлягає поновленню.

ІІ.Щодо правомірності оскаржуваної постанови.

Не погоджуючись з притягненням до адміністративної відповідальності, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За змістом ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері порушення громадського порядку (зокрема, порушення ч.1 ст.182 КУпАП).

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.1 ст.182 КУпАП передбачено, що порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно - правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Така норма за своєю побудовою є бланкетною, тобто відсилає до інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Так, відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Наказом МОЗ України від 22.02.2019 №463 були затверджені Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови.

Пунктом 1 зазначених Санітарних норм передбачено, що вимоги цих Державних санітарних норм встановлюють допустимі рівні шуму, який проникає в приміщення житлових i громадських будинків від зовнішніх та внутрішніх джерел, i допустимі piвнi шуму на території житлової забудови.

Допустимі piвні звуку в приміщеннях житлових і громадських будинків та на території житлової забудови слід приймати згідно з додатком 1 до цих Санітарних норм. У житлових приміщеннях житла I категорії в день не більше 40 дБА, в ніч не більше 30 дБА.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису відповідач прибувши на місце події почав спілкування спочатку із заявницею, яка і повідомила про застосування шуму в нічний час доби сусідом з квартири вище, потім відповідач прибувши до квартири позивача встановивши його особу повідомив про вчинення ним порушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП та одразу почав розгляд справи, за результатом якої і виніс оскаржувану постанову.

При цьому жодного шуму чи проведення будь-яких ремонтних робіт в квартирі позивача фактично не було виявлено. В основі доказів при ухваленні оскаржуваної постанови відповідачем взято лише пояснення заявниці сусідки позивача поверхом нище. Навіть після того, як на голосне спілкування позивача та працівників патрульної поліції вийшли інші сусіди позивача, такі залишилися неопитанами.

Аналіз досліджених судом доказів свідчить про те, що з боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на доведеність виявленого порушення з боку позивача ОСОБА_1 в частині перевищення ним вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Натомість відповідач складаючи оскаржувану постанову про винуватість ОСОБА_1 в порушенні ч.1ст.182 КУпАП послався лише на ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» яка є загальною та не визначає, який конкретно нормативно-правовий акт було порушено позивачем, чи було допущено останнім порушення Санітарних норм допустимих рівнів шумів в приміщеннях житлових та громадських будинків, а якщо так, чим це підтверджується.

При таких обставинах, приймаючи до уваги відсутність достатніх доказів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП, суд дійшов висновку про скасування постанови, тому пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

ІІІ. Щодо відшкодування заподіяної позивачеві відповідачем моральної шкоди.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про національну поліцію», національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно ст.19 вказаного Закону держава, відповідно до закону, відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Статтею 56 Конституції України визначено право кожної особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст.26,1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду та особливим способом заподіяння шкоди.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Оскільки підставою для відшкодування шкоди є встановлена рішенням суду протиправність постанови, винесеної відповідачем у справі про адміністративні правопорушення, за якою не було накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відтак спеціальні норми, передбачені ч.1 ст.1176 ЦК України, застосуванню не підлягають.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди за ст.ст.1173,1174 ЦК України є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, що є предметом доказування по справі.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, статті 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Як роз`яснено у п.п.3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Суд вважає, що позивач, у порушення ст.ст.12,81 ЦК України не надав суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій органу державної влади (відповідача), наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Сам факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким скасовано постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

За відсутності належних та допустимих доказів упередженого ставлення працівника патрульної поліцій відповідача по справі, спрямованих на ухвалення завідомо незаконної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підтвердження факту спричинення моральних та душевних страждань, сам лише факт психологічної напруженості, розчарування й незручності, негативних емоцій, що виникли внаслідок порушення особою, яка є представником державного органу прав позивача, про що вказано у позовній заяві, не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача ОСОБА_1 внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю працівників патрульної служби.

При цьому, суд не приймає до уваги клопотання відповідача про залишення без розгляду та закриття провадження частині вимог про відшкодування моральної шкоди, так як такі вимоги заявлені безпосередньо в межах спору з оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

ІУ. Щодо судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважені всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 суд задовольнив частково, тому з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції на його користь підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 гривні.

Керуючись ст.286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Донецькій області Саламбаш Олександра Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даною позовною заявою.

Скасувати постанову серії ЕГА № 272192 від 08 травня 2021 року, складену поліцейським 1 батальйону 1 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Донецькій області Саламбаш О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 454 гривні.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2022 року.

Суддя __________________ Копилова Л.В.