Справа № 520/6909/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 р.Справа № 520/6909/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представник позивача - Сайтарли А.П.

представник відповідача - Милейко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Проформа-Харків" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.07.21 по справі № 520/6909/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проформа-Харків"

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФОРМА-ХАРКІВ» (далі ТОВ «ПРОФОРМА-ХАРКІВ», позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби ( далі Слобожанська митниця Держмитслужби, відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 22.01.2021 №807000/2021/000112/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.01.2021 №UА807170/2021/00063.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «ПРОФОРМА-ХАРКІВ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем було виконано вимоги митного органу щодо усунення недостатності поданих документів для визначення складових митної вартості та подану нову митну декларацію №UA807170/2021/003314 від 22.01.2021. Вказав, що крім цього, на виконання п.п.7-9 ст.55 Митного кодексу України ( далі МК України) він звернувся до Українського національного комітету Міжнародної Торгової Палати ( далі УНК МТП) з метою підтвердження відповідності ( верифікації) експортних митних декларацій та сертифікатів. Вказав, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов, а митним органом вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість позиції суду першої інстанції щодо його обґрунтованості. Зауважив, що відсутність в оскаржуваному рішенні обґрунтовування розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для його скасування. Посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17. Вказав, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування органом іншого методу визначення митної вартості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.10.2018 у справі № 826/25605/15. Зазначив, що митна вартість товару визначена наступним чином: 10204,20 доларів США ( фактична вартість товару) + транспортні витрати, які становлять 70233,63 грн = 358027,78 грн ( за курсом валюти 28,2035 грн). Вказав, що зі змісту електронного повідомлення декларанту від 21.01.2021 вбачається, що відповідачем у декларанта не витребувано транспортних документів чи будь-яких інших документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Вказав, що в матеріалах справи містяться належні докази на підтвердження обґрунтованості зазначення у митній вартості транспортних витрат в сумі 70233,63 грн як складової митної вартості товару.

21.10.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

21.10.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження.

21.10.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору.

08.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 520/6909/21.

18.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду на адресу суду від Слобожанської митниці Держмитслужби надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

22.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

10.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, задоволено клопотання відповідача про заміну сторони. Замінено відповідача Слобожанська митниця держмитслужби на правонаступника Харківську митницю держмитслужби.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддюдоповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

04.11.2011 зареєстравано ТОВ «Проформа-Харків» (податковий номер 37459303), про що вчинено запис у Єдиному державному реєстрі про проведення державно реєстрації юридичної особи № 0048873.

22.01.2021 представник ТОВ «Проформа-Харків» звернувся до митного поста «Харків-товарний» Слобожанської митниці Держмитслужби з метою здійснення митного оформлення товару, що надійшов на адресу ТОВ «Проформа-Харків» та подав електронну митну декларацію UA №807170/2021/002883

22.01.2021 у зв`язку з недостатністю документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №807000/2021/000112/2 та карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2021/00063.

22.01.2021 з метою уникнення простою, позивачем було подано нову митну декларацію №UА807170/2021/003314 та оформлено товар у порядку ч.7 ст. 55 МК України.

10.03.2021 звернувся з заявою за вих. №03/10-1 до митного органу, відповідно до якої просив Слобожанську митницю Держмитслужби визнати заявлену митну вартість товарів та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 22.01.2021 №807000/2021/000112/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.01.2021 №UА807170/2021/00063.

15.03.202 у відповідь позивачем отримано лист Слобожанської митниці Держмитслужби №7.14-08-2/7.14-15-03/13/3078 про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товару від 22.02.2021 №807000/2021/000112/2.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 22.01.2021 №807000/2021/000112/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації від 22.01.2021 №UА807170/2021/00063 протиправними позивач звернувся до суду із вимогою щодо їх скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями ч.1 ст.257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватись як електронні документи, так і документи на паперовому носії, або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.6 ст.257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями ст.49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України, «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За приписами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений ч.2 ст.53 МК України, а саме: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт), або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За наслідком системного аналізу чч. 1,2 ст.53 МК України колегія суддів зазначає, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Вищенаведений перелік документів є обов`язковим для надання при митному оформленні товару.

Вказана позиція суду першої інстанції щодо обов`язковості надання нормативно визначеного пакету документів узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.08.2019 у справі № 826/19400/15, які суд, з урахуванням ч.5 ст.242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положеннями ч.5 ст.54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема,:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Частиною 3 ст.53 МК України визначено, що якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органів доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки на оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом та проведенням верифікації митної декларації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції під час здійснення Слобожанською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією встановлено, що в поданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично плачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано договір на перевезення товарів).

Так, під час митного оформлення товару за ЕМД № UА807170/2021/002883 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товару.

За результатами аналізу та співставлення наданих документів, митним органом встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару нижчий, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні раніше, а саме: найнижча ціна подібного товару за кодом УКТЗЕД, що відповідає коду товару декларанта, оформленого в митному відношенні Слобожанською митницею Держмитслужби - 4,66 USD/кг.

Митним органом проаналізовано положення зовнішньоекономічного контракту №061020, в рамках якого здійснювалась поставка оцінюваних товарів, та інших товаросупровідних документів, згідно з пунктом 1.1. якого товар поставляється позивачу на умовах FOG-Fuzhou, та при його тлумаченні застосовуються правила Incoterms 2020, що враховуючи обрані сторонами умови поставки, свідчить про те, що продавець здійснив поставку товару до порту Фучжоу (Китай), а подальше транспортування здійснювалось за рахунок покупця - ТОВ "ПРОФОРМА-ХАРКІВ".

Відповідно до п 4.1 зовнішньоекономічного контракту №061020 з товаром повинні бути відправлені оригінали наступних документів: сертифікат походження товару; комерційний інвойс; пакупальний лист; коносамент або телекс-реліз; проформа інвойс; додаток до контракту; специфікація до контракту.

Крім того, згідно з п. 7 Платіж Контракту № 061020 порядок сплати встановлений у проформі-инвойсі. Протягом двох днів з моменту платежу покупець зобов`язаний направити продавцю по факсу копію доручення по перерахуванню платежу з відміткою банку.

Однак, проформу інвойс до митного органу позивачем надано не було, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

На запит митного органу від 22.10.2020 на підтвердження понесення витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, підприємством надано такі документи: платіжні доручення №80 від 16.10.2020 та №90 від 23.12.2020; висновок ДП "Держзовнішінформ" №113/13 від 19.01.2021; сертифікат №203500В0/003277 від 23.12.2020, виданий Китайською палатою міжнародної торгівлі; сертифікат №203500В0/003280 від 23.12.2020, виданий Китайською палатою міжнародної торгівлі.

Між тим, колегія суддів зауважує, що підприємством до суду першої інстанції надано документи, які підтверджують транспортні витрати та їх фактичну вартість, що складає 70233,3 грн, а саме рахунок-фактуру №СФ-0000150 від 15.01.2021, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ- від 15.01.2021, лист ТОВ "ОЛІМП А.С." №2011001 від 15.01.2021, платіжне доручення №5162 від 27.01.2021, тоді як до Слобожанської митниці Держмитслужби ані під час митного оформлення товару, ані під час надання відповіді на запит вказані документи надані не були, про що вірно зауважено судом першої інстанції.

Враховуючи, що ТОВ «Проформа-Харків» належних доказів включення транспортних витрат у митну вартість товару позивачем до Слобожанської митниці Держмитслужби не надано, а у митного органу були обґрунтовані підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару колегія суддів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що митний орган обґрунтовано дійшов висновку про неможливість визначення митної вартості товарів, які ввозяться позивачем в Україну за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а відтак і про те, що митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості №UА807000/2021/000112/2 від 22.01.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2021/00063.

Твердження апелянта про те, що ним виконано вимоги митного органу щодо усунення недостатності поданих документів для визначення складових митної вартості колегія суддів визнає необґрунтованими з огляду на те, що документи які підтверджують фактичну вартість понесених витрат подано ТОВ «Проформа- Харків» лише безпосередньо до суду першої інстанції після винесення оскаржуваних рішень.

Доводи підприємства про те, що митним органом вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено жодних відомостей про будь-які характеристики товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов колегія суддів визнає такими, що не спростовують правильності прийнятого митним органом рішення, оскільки в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом. Крім того, рішенню про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості транспортного засобу відповідно до вимог ст.59 і 60 МК України, як це встановлено частиною 4 статті 57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Посилання ТОВ «Проформа-Харків» на те, що що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування органом іншого методу визначення митної вартості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові постанові від 30.10.2018 у справі № 826/25605/15, колегія суддів відхиляє з огляду на правову позицію Верховного Суду , викладену у постанові від 04.08.2021 у справі №520/3421/19, яку суд застосовує до спірних правовідносин з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, згідно яких суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проформа-Харків" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року у справі №520/6909/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 19.01.2022