Справа № 200/5726/20-а
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2022 року

Київ

справа №200/5726/20-а

адміністративне провадження №К/9901/42699/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року

у справі №200/5726/20

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури

про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання протиправним та скасування рішення про неуспішне проходження атестації, поновлення на посаді, стягнення середнього розміру заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Донецької області, Офісу Генерального прокурора, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Донецької області від 4 травня 2020 року №404-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурору відділу роботи з кадрами прокуратури Донецької області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VІІ); визнати протиправним та скасувати рішення від 02 квітня 2020 року Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;

- поновити в органах прокуратури з 14 травня 2020 року на посаді прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Донецької області або на рівнозначній посаді в органі прокуратури, який буде створено, зарахувавши час вимушеного прогулу в загальний строк служби в органах прокуратури;

- стягнути з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 травня 2020 року і до моменту фактичного поновлення на посаді прокурора.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення Другої кадрової комісії від 02 квітня 2020 року №96 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора".

Визнано протиправним та скасовано наказ Прокуратури Донецької області від 04 травня 2020 року №404-к.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Донецької області та органів прокуратури Донецької області з 14 травня 2020 року.

Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 131351,75 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні вимоги щодо зарахування часу вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Донецької обласної прокуратури задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року скасовано у частині визнання протиправним і скасування рішення №96 від 02 квітня 2020 року другої кадрової комісії №2 про неуспішне проходження атестації та прийнято у цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року залишено без змін.

23 листопада 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у справі №200/5726/20.

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав незазначення в останній підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

20 грудня 2021 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» на виконання ухвали Верховного Суду від 13 грудня 2021 року від скаржника надійшла уточнена касаційна скарга.

Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 13 грудня 2021 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції у даній справі скаржник зазначає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме застосування судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №817/280/16 стосовно неможливості поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено, і яка на даний час не існує, та належним способом захисту відновленого права позивача повинно бути поновлення його на аналогічній посаді із посадою, з якої його звільнено, і яка існує на даний момент, тобто щодо питання правильного застосування статті 235 КЗпП України в даній справі.

Крім цього, скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування:

- пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ щодо визначеного цим Законом імперативу про можливість переведення прокурорів до Офісу Генерального прокурора лише у разі успішного проходження атестації;

- пункту 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ на підставі якого затверджено Порядок №221 та визначено, що атестація прокурорів проводиться згідно з цим порядком;

- пункту 13 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ стосовно визначення переліку етапів атестації прокурорів;

- пункту 16 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ щодо повноважень кадрових комісій при неуспішному проходженні атестації;

- пункту 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ стосовно повноважень кадрових комісій на прийняття рішення за результатами проходження прокурорами атестації.

Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником в касаційному порядку.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

У касаційній скарзі позивачем порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.

В обґрунтування такого клопотання скаржник зазначає, що копію постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року отримав 20 серпня 2021 року, а вперше з касаційною скаргою звернувся до Верховного Суду 02 вересня 2021 року.

Проте, ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2021 року вперше подану касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, копію якої отримано скаржником 04 грудня 2021 року та в найкоротші строки касаційну скаргу повторно направлено до Верховного Суду.

Вказані обставини підтверджуються доданими до касаційної скарги документами.

Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

За наведених обставин суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.

3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у справі №200/5726/20.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

5. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду