Справа № 480/9816/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"31" січня 2022 р. Справа № 480/9816/21

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Савицька Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання дій незаконними та неправомірними, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до державної установи "Сумський слідчий ізолятор", і просить суд визнати дії відповідача, вимоги та психологічне і фізичне примушування виходити і брати участь у судовому провадженні по справі № 592/10555/20 незаконними і неправомірними, та стягнути з відповідача компенсацію за завдану матеріальну і моральну шкоду у сумі 470000 грн.

Ухвалою суду від 04.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні.

Не погоджуючись із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивачем подано відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позовні вимоги.

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача надати відеозаписи з камери відеоспостереження, повторно вирішити питання про особисту участь позивача в судовому засіданні, а також просить вирішити питання доцільності допиту в суді свідків - мешканців камери №23.

Також позивач подав клопотання про витребування у відповідача розписки про отримання від ОСОБА_1 02.12.2021 копії відповіді на заперечення по даній справі.

Дослідивши доводи клопотання позивача про витребування у відповідача відеозаписів з камери відеоспостереження та розписки про отримання від ОСОБА_1 02.12.2021 копії відповіді на заперечення по даній справі, суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною 3 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (ч. 3, 6 ст.80 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи не має підстав для витребовування у відповідача відеозаписів з камери відеоспостереження та розписки, оскільки клопотання позивача про витребування доказів не містить будь-яких обґрунтованих доводів про те, що витребування вказаних документів надасть можливість з`ясувати обставини справи.

Щодо клопотання позивача про виклик свідків, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 65 Кодексу адміністративного судочинства України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також, враховуючи матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для виклику свідків для надання пояснень, оскільки із доводів позивача не зрозуміло, які обставини зазначені позивачем свідки можуть підтвердити, а тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про виклик свідків.

Щодо повторного клопотання позивача про вирішення питання про особисту участь позивача в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 4 ст. 257 КАС України).

У даному випадку позивачем не заявлено вимог, що унеможливлюють розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Аксен проти Німеччини", заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі "Варела Ассаліно проти Португалії", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову в проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

При цьому, положення КАС України гарантують права учасників справи безпосередньо знайомитись з матеріалами справи, зокрема і з аргументами іншої сторони та інших учасників та реагувати на ці аргументи відповідно до процесуального законодавства.

Ознайомившись з позовом, зокрема, з його предметом, підставами та змістом, суд приходить до висновку про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а відтак суд відмовляє у задоволенні клопотання про розгляд справи з проведенням судового засідання та вказує про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Керуючись ст.ст. 80, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про особисту участь у судовому засіданні - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Савицька