Справа № 440/7577/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Л.М. Петрова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 р. Справа № 440/7577/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2021, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/7577/21

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Долина»

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство "Долина" /надалі - СФГ «Долина», позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області /надалі - ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач/ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2020 №, №.

В обґрунтування позову зазначив, що контролюючим органом проведено перевірку Селянського (фермерського) господарства "Долина" та в акті перевірки зазначено про порушення позивачем частини першої статті 15 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" в частині зберігання пального протягом періоду з 01.04.2020 без наявності відповідної ліцензії та вимог пункту 63.3 ст. 63 ПК України у зв`язку з неподанням до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність (форма 20-ОПП). Позивач вважає, що висновки контролюючого органу є безпідставними та помилковими.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 07.12.2020 №, №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Селянського (фермерського) господарства "Долина" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7561,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що в ході проведення перевірки, згідно баз даних ДПС України АІС «Податковий блок» встановлено, що позивачем було складено податкові накладні продавець ТОВ «Енергія ОІЛ» (номер податкової накладної 193, дата податкової накладної 27.08.2020, товар - дизельне паливо, кількість літрів - 2385). За перевіряємий період СФГ «Долина» з ТОВ «Енергія ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів від 29.04.2020 № 37/ЕО. Відповідно до даного договору позивачем на розрахунковий рахунок ТОВ «Енергія ОІЛ» здійснено переоплату за дизельне пальне у сумі 56782,08 грн згідно платіжного доручення від 27.08.2020 № 1343. Зазначено, що загальна ємність баків транспортних засобів становить 1105 л. Залишок пального відповідно до довідки станом на 01.04.2020 становить 10222 л. На переконання контролюючого органу даний факт свідчить про зберігання пального - дизельного палива в місцях, на які не отримано ліцензії відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". Крім того, зазначено, що СФГ «Долина» не подавалося до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність (форма № 20 - ОПП), зокрема про наявні транспортні засоби. Також відповідач звертає увагу суду на те, що на момент початку фактичної перевірки ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки СФГ «Долина» не мало, а отримало відповідно до розпорядження від 19.10.2020, терміном дії з 30.10.2020 по 30.10.2025, реєстраційний номер ліцензії №2001413.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що СФГ «Долина» // зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 49-50/.

На підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 №1764 /а.с. 104/ та направлень від 02.10.2020 № 1560, 1561 відповідачем проведено з 06.10.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, смт. Решетилівка, вул. Полтавська, буд. 28-А, за період з 01.04.2020 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому ПК України /а.с. 104-106/.

В акті перевірки від 16.10.2020 №482/6-31-09-03/31536277 зафіксовано порушення:

- частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: зберігання пального протягом в місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії;

- п. 63.3 ст. 63 Податкового Кодексу України, а саме: не подання до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність (за формою №20-ОПП) про наявні транспортні засоби.

16.10.2020 контролюючим органом складено акт відмови від підписання (ознайомлення) акт про результати фактичної перевірки № 22/16-31-09-03/31536277.

07.12.2020 на підставі акта перевірки від 16.10.2020 №482/6-31-09-03/31536277 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "Адміністративні штрафи та інші санкції" у розмірі 500 000 грн. /а.с. 96/;

- №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "Адміністративні штрафи та інші санкції" у розмірі 4080,00 грн. /а.с. 97/.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Полтавській області від 07.12.2020 за № , № , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

А відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, у силу пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

У свою чергу, відповідно до абзаців першого, третього та четвертого пункту 63.3 статті 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Згідно з пунктом 117.1 статті 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Згідно з пунктом 8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (надалі - Порядок №1588), платник податків зобов`язаний повідомляти за формою №20-ОПП про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку.

Відповідно до пункту 8.2 Порядку №1588, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Юридична особа інформує про всі об`єкти оподаткування крім тих, відомості щодо яких надані до відповідних контролюючих органів відокремленими підрозділами такої юридичної особи.

У силу пункту 8.4 Порядку №1588, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У повідомленні за формою №20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Колегія суддів зазначає, що в даних спірних відносинах предметом спору є, зокрема, правомірність рішення податкового органу про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП про наявні об`єкти оподаткування.

При цьому, вказане рішення прийняте відповідачем на підставі акта про результати фактичної перевірки щодо контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій, свідоцтв.

Отже, у спірних правовідносинах податковий орган застосував до платника податків штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України відповідно до пункту 117.1 статті 117 ПК України за результатами фактичної перевірки, у зв`язку з чим вийшов за межі свої повноважень.

Так, виходячи з наведених вище положень підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та пункту 80.2 статті 80 ПК України, предметом фактичної перевірки може бути виключно дослідження питань щодо дотримання платником податків норм законодавства з питань: регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Таким чином, з`ясування питання щодо дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України та пункту 8 Порядку №1588 не може бути предметом фактичної перевірки, адже повідомлення про об`єкти оподаткування (форма 20-ОПП) не стосується здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), не пов`язане із отриманням дозвільних документів, тощо.

З копії наказу Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 № 1764 "Про проведення фактичної перевірки" та акту від 06.10.2020 про результати фактичної перевірки колегією суддів встановлено, що контролюючим органом проведено перевірку місця зберігання та/або відпуску пального, розташованого за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, смт. Решетилівка, вул. Полтавська, буд. 28-А.

При цьому наказ Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 №1764 у якості підставі для проведення фактичної перевірки позивачу містить посилання на положення підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Проте, згадані вище положення ПК України не вказують на наявність у контролюючого органу повноважень на дослідження під час проведення фактичної перевірки питань дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України в частині подання до податкової інспекції за місцем обліку повідомлення про об`єкти оподаткування.

Застосування законодавцем у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України словосполучення "та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи" не наділяє відповідача повноваженнями на дослідження під час проведення фактичної перевірки питань подання платником повідомлення за формою №20-ОПП, оскільки таке повідомлення не є документом дозвільного характеру, наявність яких належить до предмета контролю у ході проведення фактичної перевірки.

Крім того, на дату проведення відповідачем фактичної перевірки позивача чинною редакцією пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України було встановлено мораторій на проведення фактичних перевірок, окрім перевірок в частині порушення вимог законодавства щодо: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, податковий орган під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не мав підстав для дослідження у ході проведення фактичної перевірки питання дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про неподання позивачем повідомлення за формою №20-ОПП за основним місцем обліку.

Здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкового повідомлення-рішення у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на формування податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, з огляду на допущені таким платником порушення, необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №808/1746/15 та від 20.09.2019 у справі №0340/1931/18.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про передчасність та необґрунтованість податкового повідомлення-рішення від 07.12.2020 №.

Отже, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 07.12.2020 №, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Також колегією суддів встановлено, що контролюючим органом відносно СФГ «Долина» за наслідками фактичної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.12.2020 № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем "Адміністративні штрафи та інші санкції" у розмірі 500 000 грн. /а.с. 96/.

Вказане рішення контролюючий орган прийняв у зв`язку з встановленням порушення позивачем частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: зберігання пального протягом періоду з 01.04.2020 без наявності відповідної ліцензії.

Колегія суддів зазначає, що частиною першою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" встановлено, що зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Під місцем зберігання пального у силу статті 1 названого Закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Водночас згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області встановлено порушення позивачем вимог частини першої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" щодо зберігання пального, відповідно до наданої довідки станом на 01.04.2020 у розмірі 10222 л, у місцях, на які не отримано ліцензію на право зберігання пального, оскільки загальна ємність баків транспортних засобів становить 1105 л.

В акті перевірки контролюючим органом зазначено, що згідно баз даних ДПС України АІС «Податковий блок» встановлено, що позивачем було складено податкові накладні продавець ТОВ «Енергія ОІЛ» (номер податкової накладної 193, дата податкової накладної 27.08.2020, товар - дизельне паливо, кількість літрів - 2385).

У ході перевірки надано пояснення керівника СФГ «Долина», в якому зазначено що в період з 01.04.2020 фактична поставка дизельного пального не відбувалася, а лише здійснено переоплату. За перевіряємий період СФГ «Долина з ТОВ «Енергія ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів від 29.04.2020 №37/ЕО.

Згідно даного договору позивачем на розрахунковий рахунок ТОВ «Енергія ОІЛ» здійснено передоплату на дизельне пальне в сумі 56782,08 грн відповідно до платіжного доручення від 27.08.2020 № 1343.

Крім того, зазначено, що відповідно до наданих документів та пояснень (довідки) керівника (голови) СФГ «Долина», у власності господарства рахуються наступні транспортні засоби: трактор білорус-920, реєстраційний номер НОМЕР_1 , бак ємністю - 130 л, трактор МТЗ -82, реєстраційний номер НОМЕР_2 , бак ємністю - 120л, трактор Т150 К, реєстраційний номер НОМЕР_3 , бак ємністю - 315 л, комбайн зернозбиральний ДОН - 1500А, р.н. НОМЕР_4 , бак ємністю - 540 л.

Контролюючим органом зазначено, що загальна ємність баків транспортних засобів становить 1105 л. Залишок пального відповідно до довідки станом на 01.04.2020 становить 10222 л.

Враховуючи викладене, відповідачем зроблено висновок, що даний факт свідчить про зберігання пального - дизельного палива в місцях, на які не отримано ліцензії відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Таким чином, на думку контролюючого органу, позивачем порушено вимоги частини першої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" в частині зберігання пального протягом періоду з 01.04.2020 без наявності відповідно ліцензії /а.с. 90/.

Проте, колегія суддів зазначає, що акт перевірки не містить посилань щодо дослідження в ході перевірки контролюючим органом господарських операцій між позивачем та контрагентами, які б підтверджували придбання позивачем та зберігання пального в кількості 10222 л.

Крім того, представником позивача зазначено, що довідка складена головою СФГ «Долина» в частині зазначення кількості пального у розмірі 10222 л містить опечатку, оскільки вірним є кількість 1022 л, що відповідає загальному об`єму паливних баків сільськогосподарської техніки, яка перебуває у використанні у позивача.

Відповідачем не надано до суду доказів фактичних замірів залишку пального СФГ «Долина» станом на 01.04.2020, які б підтвердили зберігання у позивача пального в кількості 10222 л.

Разом з тим, позивачем надано до суду Івентаризаційний опис дизельного палива станом на 31.03.2020, відповідно до якого фактична наявність дизельного пального складає 1022. Відповідно до опису пальне розміщено баках в транспортних засобів - трактор білорус-920, реєстраційний номер 00806 ВІ , - 125 л, трактор МТЗ -82, реєстраційний номер НОМЕР_2 - 113, трактор Т150 К, реєстраційний номер НОМЕР_3 - 264 л, комбайн зернозбиральний ДОН - 1500А, р.н. НОМЕР_4 - 520 л.

Колегія суддів звертає увагу на те, що акт перевірки містить посилання лише на дослідження під час перевірки факту придбання у ТОВ «Енергія ОІЛ» пального у розмірі 2385 л.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2020 між СФГ «Долина» (покупець) та ТОВ «Енергія ОІЛ» укладено договір поставки нафтопродуктів від 29.04.2020 №37/ЕО /а.с. 44 - 47/.

На виконання умов вказаного договору складено податкову накладну №193 від 27.08.2020, яка була зареєстрована в порядку п. а ч. 1 ст. 187 ПК України, за першою подією господарської операції - за попередньою оплатою.

З матеріалі справи вбачається, що поставка товару за даною операцією відбулася 30.11.2020, відповідно до видаткової накладної № 182 та ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) №Р182 від 30.11.2020 /а.с. 41, 42/.

Станом на 30.11.2020 у СФГ «Долина» була наявна ліцензія на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001413 (видана 19.10.2020), що підтверджено матеріалами справи.

Доказів спростування зазначеного відповідачем до суду не надано.

Також колегія суддів враховує, що згідно відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до видів діяльності позивача належать: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

Позивач є сільськогосподарським підприємством, діяльність якого пов`язана з обробітком сільськогосподарських земель, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що потребує залучення значної кількості сільськогосподарської техніки, використання технічного обладнання та пристроїв при виробництві зерна для доведення продукції до вимог, визначених у стандартах якості, та як наслідок, витрачання значної кількості пального.

Відповідачем в ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, якими б спростовувалися вищенаведені доводи представника позивача або підтверджувався б факт зберігання позивачем пального, яке надійшло у період з 01.04.2020 в ємностях для зберігання пального та наявності у позивача таких ємностей.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 07.12.2020 №, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для його скасування.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі № 440/7577/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко