Справа № 320/652/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 січня 2022 року

Київ

справа № 320/652/21

адміністративне провадження № К/9901/44139/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 320/652/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2021 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - ГУ ДПС, скаржник), на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі, предметом спору у якій було податкове повідомлення-рішення від 30.12.2021 №340/0902, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач мав чинну ліцензію на зберігання пального за адресою: Київська область, Броварський район, село Мокрець, вул. Бервицька, 41А. Такі обставини не заперечуються і ГУ ДПС.

Водночас, згідно з договором поставки №01-59/09/2019 від 01.09.2019, акцизною накладною форми «П» від 09.04.2020 №595, видатковою накладною від 09.04.2020 №Т, товарно-транспортною накладною від 09.04.2020 №Т, ТОВ «БІЛАЙТ ГРУП» було реалізовано позивачу дизельне пальне в кількості 16757 кг із зазначенням пункту розвантаження: Броварський район, село Беревиця.

Суди дійшли висновку, що допущення постачальником (контрагентом позивача) помилки в адресі пункту розвантаження товару, а саме зазначення: Броварський район, село Беревиця, не є достатньою підставою вважати, що позивачем здійснюється зберігання пального за відсутності відповідної ліцензії. Крім того, суди встановили, що в останній день перевірки позивач надавав контролюючому органу документи для усунення відповідних суперечностей та виниклих сумнівів, але такі безпідставно не були враховані останнім.

Також, суди, дослідивши відомості, наявні на офіційних веб-сайтах Броварської районної ради Київської області (http://brovrayrada.gov.ua/mapa-rajonu) та АТ «Укрпошта» (https://index.ukrposhta.ua/find-post-index), зазначили, що у складі Броварського району відсутній такий населений пункт як село Беревиця, натомість існує село Мокрець. У складі села Мокрець Броварського району Київської області існує 18 вулиць, у тому числі вул. Бервицька (Комсомольська).

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд зазначив, що у касаційній скарзі відсутні доводи із посиланням на конкретні докази (зокрема, акт обстеження) про те, що позивач має склад для зберігання пального у селі Беревиця, а її доводи зводились, фактично, до цитування висновків Акта перевірки, що не є належним правовим обґрунтуванням неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права в розумінні частини четвертої статті 328 КАС України. Суперечливими суд визнав доводи ГУ ДПС про те, що судами не досліджено акцизну накладну, а в подальшому - про її неналежність як доказу. Крім того, скаржник не обґрунтував ці доводи із посиланням на конкретну норму ПК України, яка забороняє реєстрацію акцизної накладної поза межами строку, встановленого пунктом 231.6 статті 231 ПК України, як наслідок, унеможливлює використання відомостей, зазначених у ній.

Зазначене у сукупності унеможливлювало вирішення питання про відкриття касаційного провадження, у зв`язку з чим ухвалою від 16.12.2021 Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху. Також суд звернув увагу скаржника на те, що є підстави вважати, що касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності, однак, доводів з належним їх обґрунтуванням про наявність винятків, передбачених пунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі не наведено. Доводи про те, що справа має виняткове значення для відповідача суд визнав такими, що мають загальний характер, притаманні кожній аналогічній справі, що однак, не доводило наявність відповідного винятку у справі, у якій подано касаційну скаргу, а тому суд запропонував ГУ ДПС належним чином обґрунтувати свою позицію з цього питання.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху ГУ ДПС надало уточнену касаційну скаргу.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

На підставі наведеного, оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В уточненій касаційній скарзі ГУ ДПС посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника. Крім того, розгляд ціє справи є важливим для забезпечення держави і суспільства.

Однак, колегія суддів вважає, що наведене скаржником обґрунтування наявності у цій справі винятків має загальний характер. При цьому, суд в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху надавав можливість скаржникові довести наявність саме правової проблеми у застосуванні норм матеріального права, однак, скаржник здебільшого посилається на переоцінку встановлених судами попереденіх обставин у цій справі у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалені у цій справі судові рішення на поточний день не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її. При цьому, з огляду на зміст касаційної скарги, вона не містить посилань на конкретні судові рішення, у яких, по іншому ніж у цій справі застосовано норми права, які регулюють спірні правовідносини. В цілому, доводи касаційної скарги не дають підстав вважати наявною у судах різних інстанцій правової проблеми з вирішення спірного у цій справі питання, що б могло свідчити про фундаментальне значення розгляду цієї справи в касаційному порядку для забезпечення єдності судової практики, а стосуються незгоди із судовими рішеннями в цій конкретній справі.

У зв`язку з цим приведене скаржником обґрунтування не може сприйматись як виключний випадок.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 320/652/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО-ІНВЕСТ ЛТД» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко