Справа № 140/4616/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/4616/21 пров. № А/857/16440/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Судової-Хомюк Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Максі Авто» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Каленюк Ж. В. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Максі Авто» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 Приватне підприємства «Максі Авто» (далі ПП «Максі Авто») звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 27.04.2021 №1279 «Про проведення відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Максі Авто».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем призначено перевірку за відсутності для цього законних підстав, оскільки підприємство створене 05.02.2018, а тому не могло провадити діяльність у періоди, зазначені в пункті 200.11 статті 200 Податкового кодексу України та формувати від`ємне значення за ці періоди. Більше того, позивачем взагалі не заявлялось бюджетне відшкодування податку на додану вартість, а лише задекларовано від`ємне значення з податку на додану вартість, яке виникло внаслідок тимчасового перевищення об`єму закупівель над продажами у період адаптивного карантину на території України. Звертає увагу на порушення відповідачем порядку вручення йому оскаржуваного наказу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує обставинами, викладеними у позовній заяві, а також тим, що судом першої інстанції не враховано правові позиції, викладені у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі № 140/715/21 та від 29.06.2021 у справі № 140/888/21. Зазначає, що оскаржуваний наказ всупереч вимогам Податкового кодексу України не був попередньо направлений чи вручений підприємству, що в свою чергу призводить до недійсності такого наказу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, однак, враховуючи те, що такий подано з пропуском встановленого судом строку, він підлягає залишенню без розгляду.

Крім цього, 04.10.2021 на адресу суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Волинській області про розгляд справи за участю сторін, однак, таке задоволенню не підлягає, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а тому апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.04.2021 ПП «Максі Авто» подало до Головного управління ДПС у Волинській області податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2021 року, відповідно до якої у рядку 19 - показник від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення) та у рядку 21 - сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) зазначено суму податку на додану вартість в розмірі 18277432 грн.

27.04.2021 начальником Головного управління ДПС у Волинській області видано наказ №1279 «Про проведення відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Максі Авто» на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України у зв`язку із поданням ПП «Максі Авто» податкової декларації за березень 2021 року з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

На підставі вказаного наказу відповідачем видано направлення від 27.04.2021 №1253 і №1254 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Максі Авто» з 28.04.2021 тривалістю 5 робочих днів.

28.04.2021 направленими на проведення перевірки працівниками Головного управління ДПС у Волинській області складено акт недопуску до проведення перевірки ПП «Максі Авто» № 388/07-02/41914477, в якому зафіксовано, що прибувши за юридичною адресою на підприємство для проведення перевірки о 16 год 40 хв ознайомлено уповноваженого представника підприємства із наказом від 27.04.2021 №1279, однак, їх не було допущено до проведення перевірки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ видано контролюючим органом правомірно - за наявності правових та фактичних підстав, у порядку, встановленому законом, та у межах повноважень контролюючого органу, а тому підстави для його скасування відсутні.

Апеляційний суд, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів та здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пункт 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу. У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що подання платником податків декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, є самостійною підставою для проведення контролюючим органом документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, при цьому, така перевірка проводиться у термін, визначений пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України - протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації.

Як встановлено з матеріалів справи, оскаржуваним наказом від 27.04.2021 №1279 призначено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Максі Авто» щодо законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за березень 2021 року, яке становить більше 100 тис. грн, відтак, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про наявність правових підстав, передбачених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України для її призначення.

Що стосується покликання позивача на відсутність умов для призначення відповідної перевірки, передбачених пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, слід зазначити, що такі є безпідставними, оскільки відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.02.2021 у справі № 821/1235/17, підпункт 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачає два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. При цьому у першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V Податкового кодексу України.

Що стосується доводів ПП «Максі Авто» про порушення відповідачем порядку вручення оскаржуваного наказу, то згідно із пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Таким чином, судом першої інстанції правильно зазначено, що обставини вручення позивачу оскаржуваного наказу не є предметом спору у даній справі, а непред`явлення наказу про проведення перевірки може бути лише підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що контролюючий орган, приймаючи оскаржуваний наказ про проведення перевірки, діяв на підставі, в порядку і у спосіб, передбачений законодавством, а відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Максі Авто» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 140/4616/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 21.01.2022