Справа № 520/6526/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 р. Справа № 520/6526/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.09.21 по справі № 520/6526/21

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету внутрішніх справ < 3 особи > Управління поліції охорони в Харківській області , Національна поліція України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського національного університету внутрішніх справ, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління поліції охорони в Харківській області, Національної поліції України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Харківський національний університет внутрішніх справ донарахувати та доплатити ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби;

- зобов`язати Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку при звільненні та виплати часткової одноразової допомоги з 15.03.2021 по 25.03.2021 без урахування обов`язкових податків та зборів;

- зобов`язати Харківський національний університет внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки повної виплати одноразової допомоги з 15.03.2021 по день фактичного розрахунку без урахування обов`язкових податків та зборів.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що він з 04.03.1997 по 06.11.2015 проходив службу в Управлінні Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, а з 07.11.2015 по 15.03.2021 - у Національній поліції України. На переконання позивача, відповідач при його звільненні повинен був нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, тобто за 25 повних років. Проте, під час звільнення його зі служби відповідачем нарахована та виплачена спірна допомога не у повному розмірі (лише за 5 років за останнім місцем служби). На думку позивача, відповідачем під час нарахування спірної допомоги безпідставно не враховано період його попередньої служби в органах внутрішніх справ з 04.03.1997 до 06.11.2015, що є порушенням положень частин п`ятої та шостої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зазначає, що вказана бездіяльність відповідача призвела до отримання позивачем спірної допомоги у меншому розмірі, ніж передбачена чинним законодавством України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язано Харківський національний університет внутрішніх справ донарахувати та доплатити ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Харківського національного університету внутрішніх справ на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги сумі 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 про справі №520/6526/21 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матераільного права. Зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що у наказі Департаменту державної служби охорони МВС України від 06.11.2015 № 311 о/с пункт 64 "з" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ викладено в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 885, яка діє лише з 07.11.2015, а звільнення позивача відбулося на підставі п.9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних Сил за п. 64 "з" (у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу (службу) і інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Таким чином, винесення Департаментом державної служби охорони МВС України наказу від 06.11.2015 № 311 о/с, яким позивача звільнено з посади за п. 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) та п. 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" є неправомірним, оскільки відповідно до вказаного закону позивача могли звільнити виключно через скорочення штатів, тобто за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Посилається на аналогічну правову позицію, викладену в рішенні суду від 30.08.2016 по справі №826/2204/16.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджуючись з вимогами скарги посилаючись на те, що Харківський національний університет внутрішніх справ зобов`язаний при звільненні позивача виплатити йому одноразову грошову допомогу, оскільки наказ Департаменту державної служби охорони МВС України від 06.11.2015 №311 є чинним, тому просив скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення без змін.

Третя особа, Управління поліції охорони в Харківській області надало до суду пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні скарги у зв`язку з її необґрунтованістю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у період з 04.03.1997 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

У зв`язку з набранням чинності Закону України "Про Національну поліцію" позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015, що підтверджується копією витягу з наказу Департаменту Державної служби охорони при МВС України від 06.11.2015 №311 о/с.

Позивача прийнято на службу до Національної поліції на посаду начальника Харківського міського відділу Управління поліції охорони в Харківській області, що підтверджується копією витягу з наказу від 07.11.2015 №1 о/с.

У подальшому позивача відряджено із залишенням на службі в поліції до Харківського національного університету внутрішніх справ.

Позивача з 15.03.2021 звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (через хворобу), що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та витягу наказу Харківського Національного університету внутрішніх справ від 09.03.2021 №97 о/с.

Відповідно до вказаного наказу станом на день звільнення стаж служби позивача у поліції складав 25 років 05 місяців 12 днів, у календарному обчисленні - 25 років 05 місяців 12 днів, у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) - 05 років 07 місяців 17 днів.

У вказаному наказі, зазначено, що під час звільнення позивача йому виплачено одноразову грошовому допомогу при звільненні зі служби в поліції за період 07.11.2015 по 15.03.2021.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності Харківського національного університету внутрішніх справ щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за весь час служби в календарному обчисленні 25 років. Таким чином, суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби відповідно до частини першої статті 9 Закону України №2262-ХІІ та як наслідок, зобов`язати відповідача донарахувати та доплатити позивачу відповідно до частини першої статті 9 Закону №2262-ХІІ одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 94 Закону України №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 102 Закону України №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 1-2 Закону України №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Положеннями статті 9 Закону України №2262-ХІІ визначено підстави та категорію осіб, яким передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з Національної поліції України) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата зазначеної в частинах 1 та 2 цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їхнє утримання (частина четверта статті 9 Закону України №2262-ХІІ).

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону України №2262-ХІІ поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Згідно частини 6 статті 9 Закону України №2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 №393.

Згідно пункту 10 Порядку №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Аналізуючи вказані норми права, колегія суддів доходить висновку, що у разі повторного звільнення особи, яка має право на пенсію за цим Законом, зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Водночас, положеннями статті 9 Закону України №2262-ХІІ та пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій зі служби особі, яка має право на призначення пенсії за Законом України №2262-ХІІ виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Таким чином, якщо при попередньому звільненні особа не набула право на виплату одноразової грошової допомоги, попередня вислуга років має враховуватись при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги.

Відповідно, предметом доказування у даній справі є набуття позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 9 Закону України №2262-ХІІ при звільненні з органів внутрішніх справ з 06.11.2015.

Згідно ч.ч.1, 2 та 5 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції станом на 06.11.2015), особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Отже, враховуючи наведені вище норми, в контексті спірних правовідносин у даній справі однією з основних підстав для набуття права на спірну виплату є підстава звільнення особи зі служби.

Таким чином, частиною першою статті 9 Закону України №2262-ХІІ встановлені дві самостійні підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним в ній особам: які мають право на пенсію за цим Законом і звільняються зі служби за станом здоров`я; які звільнені зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням за наявності вислуги 10 років і більше.

Зі змісту наявного в матеріалах справи наказу Департаменту державної служби охорони МВС України від 06.11.2015 № 311 о/с встановлено, що позиваач звільненоу запас з 06.11.2015 за пунктом 64 "з" (у зв`язку із переходом у встановленому порядку на роботу (службу) і інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації).

Тобто, звільняючись 06.11.2015 року зі служби на підставі пункту 64 "з" Положення, позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки така підстава звільнення не передбачена ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Наказ Департаменту державної служби охорони МВС України від 06.11.2015 № 311 о/с наразі є діючим, докази його скасування матеріали даної справи не містять.

При цьому, незгода відповідача в апеляційній скарзі на те, що винесення Департаменом державної служби охорони МВС України наказу від 06.11.2015 № 311 о/с, яким позивача звільнено з посади за п. 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та п. 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", є безпідставиною, оскільки відповідно до вказаного закону позивача могли звільнити виключно через скорочення штатів, тобто за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що позивача наведеним вище наказом звільнено саме у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), а не у зв`язку із скороченням штатів.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену в рішенні суду (Окружний адміністративний суд м. Києва) від 30.08.2016 по справі №826/2204/16, колегія суддів відхиляє, оскільки приписами ч.5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, відповідно рішення суду першої інстанції у вказаній справі не є обов`язковим до врахуванням у спірних правовідносинах по даній справі.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач при звільненні позивача зі служби в поліції мав врахувати і стаж роботи позивача до 07.11.2015 (перебування на службі в органах внутрішніх справ) для визначення розміру одноразової грошової допомоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 08.07.2020 у справі №487/3880/16-а.

В контексті спірних правовідносин у даній справі, колегія суддів зазначає, що станом на момент звільнення позивача зі служби в поліції 15.03.2021 (наказ відповідача від 09.03.2021 №97 о/с) редакція ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачала, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З огляду наведені вище норми, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на нарахування та виплату відповідачем йому при звільненні 15.03.2021 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що позивач ще станом на 06.11.2015 набув право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки таку виплату має здійснювати саме відповідач, з урахуванням того, що станом на 06.11.2015 (дата переходу у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) відсутні правові підстави для її виплати, а тому Управління поліції охорони в Харківській області не могло здійснити таку виплату позивачу, так як позивача відряджено із залишенням на службі в поліції до Харківського національного університету внутрішніх справ, відповідно призначення та виплата вказаної допомоги має здійснюватись саме відповідачем.

Наведені вище висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 28.09.2021 по справі №813/501/18.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Харківського національного університету внутрішніх справ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов`язання Харківського національного університету внутрішніх справ донарахувати та доплатити ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі № 520/6526/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова