Справа № 344/2858/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 344/2858/17

адміністративне провадження № К/9901/34116/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Благодійного фонду "Благодійна громадська культурологічна фундація "Цинамоновий хрущ" на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 (суддя Антоняк Т.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2021 (колегія суддів: Глушко І.В., Довга О.І., Запотічний І.І.) у справі №344/2858/17 за позовом Благодійного фонду "Благодійна громадська культурологічна фундація "Цинамоновий хрущ" до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа - Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, про визнання протиправним п. 13 рішення Комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з питання надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об`єктів комунальної власності міста, оформлений протоколом №3/16 від 05.05.2016

УСТАНОВИВ:

28 лютого 2017 року позивач Благодійний фонд «Благодійна громадська культурологічна фундація «Цинамоновий хрущ» звернувся до суду із позовом до відповідача виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, у якому просив визнати протиправним п. 13 рішення Комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міськради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об`єктів комунальної власності міста, оформлений протоколом № 3/16 від 05.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та позивачем було украдено Договір оренди нежитлових приміщень №ДО-3342, відповідно до п.1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 52,8 кв.м розташовані на першому поверсі в будинку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Леся Курбаса, 6, які перебували на балансі житлово-експлуатаційної організації №9. Угодою №УО-3342-4 від 28.04.2016 внесено зміни до Договору в частині збільшення площі орендованих приміщень (збільшено до 53,1 кв.м) та замінено балансоутримувача на КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія». Передача в оренду приміщень згідно п.1.2 Договору здійснена на підставі рішення Виконавчого комітету міської ради від 14.07.2009 № 332. У відповідності до п.1.3 Договору приміщення передані в оренду для використання під «Музей міста Станіслав». Пунктом 6.1 Договору з урахуванням внесених до нього змін обумовлено кінцевий термін дії Договору до 31 травня 2016 року. Разом з тим п.6.4 Договору передбачено можливість продовження дії договору, якщо орендар належним чином виконував умови договору, у тому числі щодо своєчасної та у повному обсязі оплати орендної плати та не пізніше 30 днів до закінчення дії Договору звернувся із відповідною заявою до орендодавця із пакетом документів, підтверджуючих виконання орендарем умов договору. Порядок розгляду і прийняття рішень на підставі поданої орендарем заяви здійснюється орендодавцем у порядку, передбаченим Положенням про оренду об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 27 квітня 2007 року.

На звернення до відповідача із заявою про продовження терміну дії оренди відповідно до п.6.4 Договору, комісією Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з питань надання в оренду приміщень та приватизації об`єктів комінальної власності нежитлових м. Івано-Франківська прийнято рішення, оформлене протоколом №3/16 від 05.05.2016, оскаржуваним п. 13 якого позивачу відмовлено у наданні дозволу на продовження дії Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-3342, мотивуючи його невиконанням орендарем його умов.

Згідно доводів позивача оскаржуване рішення є протиправним, прийнятим без достатніх правових підстав та з порушення процедури, передбаченої для його прийняття.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року, закрито провадження у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що звернення позивача до суду із даним позовом зумовлене необхідністю захисту майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин. Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради в межах спірних правовідносин не здійснював владних управлінських функцій щодо позивача, в межах спірних правовідносин виступає орендодавцем, оскаржуване рішення мало вплив на продовження дії Договору оренди нежитлових приміщень, наданих позивачу як орендарю, відтак спірні правовідносини не є публічно-правовими та не підлягають врегулюванню в суді адміністративної юрисдикції і має вирішуватися судом за правилами ГПК України.

Не погоджуючись з судовими рішеннями позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що цей спір відповідає критеріям адміністративного і дослідженню підлягають виключно публічно-владні, управлінські рішення та дії органу виконавчого комітету міської ради, створеного для розгляду звернень від фізичних і юридичних осіб з питань оренди нежитлових приміщень та приватизації об`єктів комунальної власності міста, а також проведення конкурсів на право укладення договорів оренди об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Івано-Франківська.

Ухвалою Верховного Суду від 16.09.2021 відкрито касаційне провадження.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В розумінні п.1, п.4 ч.1 ст.3 КАС України (у редакції, що діяла до 15.12.2017)справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за ознаками, наведеними в ч. 1ст. 17 КАС України (у редакції на час подання позову).

Згідно з пунктом першим частини першої цієї статті встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналогічні положення містить ст.19 КАС України у редакції, чинній на дату постановлення судом оскаржуваної ухвали.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - виданий ним акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні врахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і мету пред`явлення позову.

Судом встановлено, що предметом даного спору є скасування пункту 13 рішення Комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міськради з питань надання в оренду нежитлових приміщень та приватизації об`єктів комунальної власності міста, оформлений протоколом № 3/16 від 05.05.2016, яким відмовлено в продовженні договору оренди приміщення.

В цьому випадку виконком Івано-Франківської міської ради, як орган місцевого самоврядування, реалізує право розпорядження комунальним майном від імені територіальної громади, а тому має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, тобто є рівноправним суб`єктом господарських відносин.

Вказаний правовий висновок зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 461/9726/14-а.

Таким чином, звернувшись до суду з вимогами про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, позивач захищає право на користування нерухомим майном, щодо якого відмовлено в продовженні договору оренди.

Вказане свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

За змістом п.1 ч.1ст. 20 Господарського процесуального кодексу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

Суд не приймає посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 536/233/16-ц, оскільки ця справа стосується надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а відтак спірні правовідносини суттєво відрізняються від справи, що розглядається.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Благодійного фонду "Благодійна громадська культурологічна фундація "Цинамоновий хрущ" залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук