Справа № 200/6006/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2022 року

м. Київ

справа № 200/6006/21

адміністративне провадження № К/990/615/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Донецької обласної прокуратури, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі 200/5474/20-а про поновлення на його на посаді за період з 22 жовтня 2020 року по грудень 2020 року у сумі 53 918,73 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 200/5474/20-а в частині поновлення позивача на посаді у сумі 52 861,50 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

30 грудня 2021 року Донецька обласна прокуратура подала до Верховного Суду касаційну скаргу рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року, в якій, посилаючись на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, просить переглянути і скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

В обґрунтування касаційної скарги заявник, зокрема, указав на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування правової позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду, ухваленій у справі №800/426/17.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки Донецька обласна прокуратура лише зазначила про постанову Верховного Суду, проте не указала норми щодо яких Судом висловлено відповідний висновок, не конкретизувала в чому саме полягає її неправильне застосування судами, обмежившись лише загальною цитатою щодо визначення протиправності поведінки суб`єкта владних повноважень.

Іншою підставою оскарження судових рішень, заявник указав відсутність висновку Верховного Суду щодо вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України.

Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України (який заявник зазначила як чергову підставу касаційного оскарження) вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Перевіряючи такі доводи заявника і відхиляючи їх, Суд зазначає, що Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція щодо застосування положень статті 236 КЗпП України, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень. Крім того, заявник, зазначивши про відсутність такого висновку лише формально указав про необхідність «вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України, а саме: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення -встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період».

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до безсистемного цитування норм законодавства, з посиланням на винятковість справи та суспільний інтерес. Заявник посилається неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, не погоджується з оцінкою судів доказів у справі, що свідчить про їхню переоцінку і виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності постанови Верховного Суду у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для обґрунтування касаційної скарги, оскільки вимагає визначення норми права, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Тому, лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду та невідповідність судових рішень висновкам Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко