Справа № 160/4051/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 160/4051/21

адміністративне провадження № К/990/1017/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 160/4051/21 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення філії «Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 10003/0547, Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд», Акціонерне товариство «Ідея банк», Акціонерне товариство «Акцент банк», Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просило:

- визнати бездіяльність відповідача стосовно ненадання письмової згоди на закриття розрахункових рахунків банківським установам, клієнтом яких є комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» протиправною;

- зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме: надати письмову згоду на закриття розрахункових рахунків Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» в ПАТ АБ «Укргазбанк», ПАТ«Державний ощадний банк України» в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення філії «Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 10003/0547, Акціонерному товаристві «Акціонерний комерційний банк «Конкорд», Акціонерному товаристві «Ідея банк», Акціонерному товаристві «Акцент банк», Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України», Акціонерному товаристві КБ «Приватбанк».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року, в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» вдруге звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 6 січня 2022 року засобами поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 160/4051/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України й покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини першої статті 1075 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах. Однак, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, належним чином не обґрунтовує в чому полягало неправильне застосування цієї норми судами попередніх інстанцій та як, на його думку, така норма повинна застосовуватись.

Так, пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Водночас, оскаржуючи судові рішення судів попередніх інстанцій на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник вказує що судами було неправильно застосовано частину першу статті 1075 Цивільного кодексу України, яка виявилась у ототожненні понять «зняття арешту з коштів на рахунку» та «закриття рахунку». Однак, зазначені обставини зі змісту оскаржуваних судових рішень не встановлені.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що надання згоди на закриття банківських рахунків суперечить принципам, які закріплені у Законі України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому вчинення виконавцем дій передбачених частиною першою статті 1075 Цивільного кодексу України щодо надання згоди на закриття банківського рахунку не є його правом чи обов`язком, оскільки відповідні дії, визначені вказаною нормою не відповідають принципам та нормам, які регулюють порядок примусового виконання рішень.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо ненадання письмової згоди на закриття розрахункових рахунків банківським установам, клієнтом яких є Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» не є протиправною, а відтак, й відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати письмову згоду на закриття розрахункових рахунків Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа».

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що лише посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування відповідної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Зазначені скаржником норми права, щодо правильного застосування яких відсутній висновок Верховного Суду, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставитись перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову.

Відтак, з огляду на зазначене, посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, є безпідставним.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 160/4051/21.

Окрім іншого, у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Проте, оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що скаржник не виклав передбачених КАС України підстав для касаційного оскарження, то клопотання про поновлення строку на таке оскарження Суд не вирішує.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 160/4051/21 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення філії «Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 10003/0547, Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд», Акціонерне товариство «Ідея банк», Акціонерне товариство «Акцент банк», Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду