Справа № 564/56/22
Суддя: Грипіч Л. А.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/56/22

Рядок статзвіту № 140

08 лютого 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Зберун К. Ф.

за участі учасників судового розгляду:

позивача ОСОБА_1

відповідач 1 - не з`явився

відповідач 2 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу ПП в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенант поліції Молодичука Ярослава Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2022 року інспектором взводу патрульної поліції в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенантом поліції Молодичуком Ярославом Миколайовичем відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ДПО18 №720017, відповідно до якої 01.01.2022 о 15:25 на 210 км автодороги М-05 Одеса-Київ-Одеса Уманського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, рухався не пристебнутий ременем безпеки, тобто не користування засобами пасивної безпеки, чим порушив ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно постанови до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Інспектора взводу ПП в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенанта поліції Молодичука Ярослава Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваної постанови інспектор виходив з власних припущень та вигадок (у т.ч. без належних та допустимих доказів) того, що 01.01.2022 року о 15:25 год. на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса Уманського р-н позивач керуючи ТЗ рухався не пристебнутий ременем безпеки, тобто не користувався засобами пасивної безпеки, чим порушив п. 23(в) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. вказує, що о 15:25 год. на 210 км. та о 17:00 год. на 223 км автодороги М-05 Київ-Одеса Уманського р-н водій транспортного засобу марки Skoda A5, державний номерний знак НОМЕР_1 та всi його пасажири рухалися з дотриманням ПДР, не порушуючи жодних норм та використовуючи паски безпеки. Більше того, о 15:25 год, на 210 км. а/д М-05 Київ-Одеса Уманського р-н позивач не був водієм транспортного засобу марки Skoda A5, державний номерний знак НОМЕР_1 , а став таким виключно перед автозаправкою SOCAR на 223 км автодороги М-05 Київ-Одеса Уманського р-н, що може бути підтверджено ОСОБА_2 - котрий був водієм вказаного транспортного засобу на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса Уманського р-н, про що ОСОБА_1 повідомив поліцейського. Також вказує, що інспектори підійшли до знерухомленого транспортного засобу, котрий знаходився на автозаправній станції та повідомили про порушення ПДР на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса Уманського р-н, тобто за 13 км. мiсця, де на автозаправці знаходився транспортний засіб позивача. На прохання позивача надати докази факту порушення на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса Уманського р-н волієм Т3 марки Skoda A5, державний номерний знак НОМЕР_1 п.2.3.(в) ПДР, доказів факту керування на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса Уманського р-н ОСОБА_1 транспортним засобом, а також докази факту переслідування вищевказаного транспортного засобу за фактом відповідного порушення, оскільки інспекторами зазначено місце порушення ПДР за 13 км від фактичного місцезнаходження транспортного засобу позивача, інспектори відмовилися, а повернулися в своє авто. Через певний час позивачу сказали, що позивач може їхати, однак до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. вказує, що транспортний засіб позивача має тоноване скло і відповідач не міг встановити наявність факту порушення. Вказує, що не зважаючи на вимоги закону, при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором було винесено протиправну, незаконну постанову без фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення та зібрання доказів. Жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та мотивів відхилення інших доказів та доводів, на котрі посилається позивач та висловлених ним доводів, посадові особи Національної поліції не надали і у постанові не зазначили.

Просить скасувати як незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ДПО18 №720017 від 01.01.2022 та визнати протиправними дії та рішення посадової особи відповідача 1, що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ДПО18 №720017 від 01.01.2022.

Відповідачем подано відзив на позов у якому зазначив, що 01.01.2022 інспектор взводу патрульної поліції в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенант поліції Молодичук Ярослав Миколайович ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в на автомобільній дорозі М-05 (Київ-Одеса) та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених законом України «Про Національну поліцію та став свідком того, що рухаючись на 210 км автодороги М-05 водій автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3«а» Правил по свого руху, відповідальність за що передбачена ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В подальшому, інспектором було висунуто вимогу про зупинку автомобіля Skoda Octavia, проте водій вказаного автомобіля на вимогу про зупинку транспортного засобу не відреагував та поїхав далі, у зв`язку з чим відповідач на службовому автомобілі прослідував за автомобілем Skoda Octavia до автозаправної станції за адресою а/д М-05, 223 км, поруч з якою зупинився водій зазначеного транспортного засобу.

Керуючись п.21 ПДР інспектор повідомив водія про підстави зупинки та про необхідність пред`явити посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу загальнообов`язкового страхування власників на транспортних засобів. Після встановлення особи водія, яким виявився Позивач, інспектор в порядку передбаченому ст.278, ст.279 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, роз`яснив права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і які передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розглянувши справу у відповідності до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі ст.258, ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення з врахуванням ч.2 ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення було винесено постанову серп ДПО18 №720027 від 01.01.2022 за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень. Крім того на позивача було складено протокол серії ААБ №108132 від 01.01.2022 про порушення по 2.4 ПДР (невиконання водіями вимог про зупинку транспортного засобу), який наразі перебуває у провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Вказує, що не погоджується з позовом, оскільки відповідачем дотримано вимог закону під час винесення постанови відносно позивача, що складання протоколу у такому випадку не передбачено і що у разі розгляду справи на місці інспектор відразу виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Також вказує, що відповідачу було надано можливість надати пояснення під час розгляду справи.

Зазначає, що інспектор діяв в межах закону і будь-яких доказів незаконності дій поліцейського матеріали справи не містять.

Просить відмовити у задоволеннi позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора взводу патрульної поліції в м.Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Молодичука Ярослава Миколайовича Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що він не керував транспортним засобом, інспектор не надав доказів керуванням ним автомобілем, а тому дії інспектора незаконні і останній не мав підстав виносити спірну постанову. Просить позов задовольнити.

Відповідачі не забезпечили явку повноважного представника в судове засідання, про дату і час судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши позивача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ДПО18 №720017, 01.01.2022 о 15:25 на 210 км автодороги М-05 Одеса-Київ-Одеса Уманського району водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, рухався не пристебнутий ременем безпеки, тобто не користування засобами пасивної безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.3«в» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 01.01.2022 о 15:25 на 210 км автодороги М-05 Одеса-Київ-Одеса Уманського району керував транспортним засобом марки Skoda A5, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, не будучи пристебнутим ременем безпеки.

При цьому, з наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що позивач у спілкуванні з працівником поліції вказує, що транспортним засобом керував не він, а інша особа, яка відлучилась.

Проте, до кінця відеозапису, невідома особа, яка, зі слів позивача, керувала транспортним засобом, не з`явилась.

При цьому, позивач в подальшому нічого не вказує про причину відсутності цієї особи та не вказує прізвища, імені та по батькові особи, яка начебто керувала транспортним засобом. Проте позивач вже вказує таку особу у позові.

Разом з тим, вказану особу позивачем не було заявлено як свідка з метою підтвердження доводів, викладених у позовній заяві.

Більше того, надані позивачем фотознімки транспортного засобу лише фіксують автомобіль Skoda, державний номерний знак НОМЕР_1 в певному місці без прив`язки до конкретної адреси, дати та часу, і вказані фотознімки не підтверджують факт перебування вказаного транспортного засобу у такому вигляді станом на 01.01.2022, а тому такі фотознімки не є належним доказом відсутності факту керування позивачем вказаним транспортним засобом.

Відтак, суд не приймає доводів позивача про те, що останній не керував транспортним засобом, оскільки останні нічим не підтверджені.

Щодо доводів позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо не складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, то суд не приймає їх до уваги враховуючи наступне.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так з наданого відповідачем відеозапису, який зроблено з нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором було роз`яснено ОСОБА_1 права передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з`ясовано чи має останній заяви та клопотання, чи бажає надавати письмові пояснення.

При цьому, право на подання таких пояснень позивач не скористався.

Вказаний відеозапис суд приймає як належний доказ, оскільки останній містить відомості, що стосуються предмета спору і такий доказ отриманий у передбачений законом спосіб.

Доказів протилежного позивачем не надано і судом не здобуто.

Щодо доводів позивача про не складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то суд враховує наступне.

Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною п`ятою ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Так, спірна постанова від 01.01.2022 винесена інспектором взводу патрульної поліції в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенантом поліції Молодичуком Ярославом Миколайовичем саме на місці вчинення правопорушення та у спосіб, що передбачений вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів протилежного позивачем не надано і судом таких доказів не здобуто.

Зокрема, в обґрунтування позовних вимог позивачем надано лише фотознімки та копію оскаржуваної постанови.

При цьому, доводи позивача щодо незаконності дій інспектора та незаконності постанови суд до уваги не приймає, оскільки останні не підтверджені жодними належними доказами та спрямовані виключно на те, щоб уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову

Аналогічною є правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17, адміністративне провадження №К/9901/1018/17. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості заявлених вимог та не надано доказів на підтвердження викладених у позовній заяві доводів.

У свою чергу, відповідачем на підтвердження своїх доводів та заперечень надано належні та допустимі докази, які узгоджуються між собою і тому приймаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ДПО18 №720017 від 01.01.2022 та визнання протиправними дій та рішення посадової особи - інспектора взводу патрульної поліції в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенанта поліції Молодичука Ярослава Миколайовича, що виніс спірну постанову, а відтак позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.123, 139, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора взводу ПП в м.Умань Черкаської області ДПП лейтенант поліції Молодичука Ярослава Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів (ст.286 КАС) з дня його проголошення.

Повне рішення складено 08 лютого 2022 року..

СуддяЛ. А. Грипіч