Справа № 804/2968/17
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 804/2968/17

адміністративне провадження № К/990/2757/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання нечинними наказів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у якому просив:

визнати нечинним наказ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06 грудня 2016 року № 756/7 «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » з моменту його винесення;

визнати нечинним наказ Міністерства юстиції України від 03 березня 2017 року № 773/5 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю виданого ОСОБА_1 » та відновити дію свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України від 19 січня 1998 року за № 2911 ОСОБА_1 , з моменту його винесення;

визнати нечинним наказ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24 березня 2017 року № 161/7 «Про припинення діяльності приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1» з моменту його винесення.

Справа розглядалася неодноразово.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

19 січня 2022 року позивач вдруге засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року.

Скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

У касаційній скарзі як на підставу для відкриття касаційного провадження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник посилається на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі № 804/2968/17 щодо застосування підпунктів «е» та «ж» статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Суд зазначає, що позивач, як підставу касаційного оскарження вказав постанову Верховного Суду від 01 грудня 2020 року, якою скасовано рішення судів попередніх інстанцій, а справу № 804/2968/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, вказана постанова не є остаточним рішенням у справі, до того ж прийнята у справі, рішення у якій оскаржуються, а не у справі з подібними правовідносинами.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Доводи скаржника зводяться до тлумачення норм права, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Зважаючи на те, що касаційну скаргу повернуто, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Суд окремо звертає увагу, що касаційна скарга у справі № 804/2968/17 вже подавалась позивачем до суду касаційної інстанції, проте Верховний Суд ухвалою від 31 грудня 2021 року повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень. При цьому, Верховний Суд в ухвалі роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

В той же час, звертаючись до суду з касаційною скаргою вдруге, позивач не виправив недоліки касаційної скарги, які були вказані Верховним Судом, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та неврахування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання нечинними наказів повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур