Справа № 460/10462/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2022 року м. Рівне №460/10462/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії по інвалідністю та зарахуванні страхового стажу і заробітної плати за період роботи з 01.10.1992 року по 30.04.1994 року в Малому підприємстві "Альфа"; 2) зобов`язати відповідача призначити позивачу з 30.09.2020 року пенсію по інвалідності та врахувати при її призначенні страховий стаж і заробітну плату за період роботи з 01.10.1992 року по 30.04.1994 року в Малому підприємстві "Альфа". За змістом позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що він 16 жовтня 2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності. Однак, відповідачем було відмовлено в задоволенні вказаної заяви через відсутність необхідного трудового стажу позивача для призначення пенсії по інвалідності. Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача та вважає її протиправною. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років. Однак, згідно доданих позивачем до заяви про призначення пенсії по інвалідності документів, загальний страховий стаж позивача складає 11 років 11 місяців. Враховуючи наведене, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу. З огляду на наведене, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після досягнення 54 років, 16 жовтня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності. До заяви були додані: паспорт, довідка про присвоєння РНОКПП, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, довідка до акта огляду МСЕК про встановлення позивачу третьої групи інвалідності (загальне захворювання) з 30.09.2020 р. по 01.10.2021 р.; атестат №16285 про навчання у період з 05.02.1982 р. по 29.07.1982 р. в сільському професійно-технічному училищі №3 Клеванському Ровенської області та довідку з вказаного навчального закладу про навчання з зазначенням відповідних наказів; атестат №3930 про навчання у період з 16.01.1984 р. по 16.07.1984 р. в міському професійно-технічному училищі №7 м. Рокитно Ровенської області; військовий квиток про проходження військової служби в період з 11.11.1984 р. по 08.12.1986 р. та довідка з Рокитнівського РТЦК та СП про проходження військової служби; довідку ТДВ Ремпобуттехніка про роботу на Рівненському заводі Ремпобуттехніка з січня 1987 р. по 10.09.1987 р. та довідку про заробітну плату за вказаний період; архівну довідку про роботу в Рокитнівському підрядному спеціалізованому ремонтно-будівельному малому підприємстві Ровенського ОРБТ з 08.07.1991 р. по 07.09.1992 р; довідку МП Альфа про роботу на вказаному підприємстві в період з 01.10.1992 р. по 30.04.1994 р. та довідки вказаного МП про заробітну плату, відповідність сум заробітної плати первинним документам і відсутність бухгалтера на підприємстві в зв`язку з його припиненням; архівну довідку про роботу в КСП Колос в період з травня 1994 р. по лютий 1999 р. та архівну довідку про розмір заробітної плати за цей період; лист-відповідь Рокитнівської РФ Рівненського ОЦЗ про перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю у періоди: з 01.12.1999 р. по 24.11.2000 р., з 15.12.2000 по 16.06.2001 р., з 06.06.2003 р. по 18.05.2004 р.

При зверненні за призначенням пенсії позивачем не було подано трудової книжки, оскільки вона була втрачена.

Листом №1700-0306-8/10766 від 15 березня 2021 року позивачу повідомлено про відмову в призначенні пенсії по інвалідності (копія додається). Підставою для відмови зазначено відсутність необхідного трудового стажу (враховано 11 років 11 місяців з необхідних 13 років), оскільки відповідач стаж та заробітну плату за період роботи з 01.10.1992 р. по 30.04.1994 р. в МП Альфа не врахував.

Вважаючи протиправною таку відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії по інвалідності та зарахуванні страхового стажу і заробітної плати за період роботи з 01.10.1992 р. по 30.04.1994 р. в МП Альфа, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Так, статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно положень статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно частини першої статті 32 Закону, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю III груп від 52 років до досягнення особою 56 років включно - 13 років.

Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Отже, як вбачається з наведеного, пенсія по інвалідності особам які досягли 52 років до досягнення особою 56 років включно призначається за умови наявності страхового стажу 13 років.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788 та частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з матеріалами справи позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу позивача не врахований період роботи з 01.10.1992 по 30.04.1994, оскільки відповідач зазначив, що довідки, які подані позивачем на підтвердження спірного періоду трудової діяльності є неналежного оформлення та дають підстави сумніватися в їх достовірності.

Судом встановлено, що довідка від 12 березня 2020 року про те, що позивач дійсно працював в Малому підприємстві «Альфа» в період з 01 жовтня 1992 року по 30 квітня 1994 року на посаді столяра, від 12 березня 2020 року №8 про заробітну плату для обчислення пенсії позивача, від 12 березня 2020 року №3 про зазначення відповідності сум заробітної плати позивача, тим що зазначені в первинних документах, від 12 березня 2020 року №5 про те, що МП «Альфа» знаходиться в стадії припинення не визнавалися у встановленому законом порядку недійсними, нечинними.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. N 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (надалі - Порядок №22-1).

За змістом підпункту 3 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії (пункт 2.10 Розділу ІІ Порядку №22-1).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати довідкою про заробітну плату, виданою за формою, наведеною у додатку 1 до Порядку №22-1.

Згідно з формою, затвердженою додатком 1 до цього Порядку, така довідка про заробітну плату повинна містити: назву первинних документів та їх адресу місцезнаходження, а також посилання про згоду на проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у довідці.

Пунктом 4.1 Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до пункту 4.2 Розділу ІV Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, як слідує із вищенаведених норм законодавства, перевірка обґрунтованості виданих підприємствами та організаціями документів, що підтверджують суму заробітної плати, має проводитися органом, що призначає пенсію, в тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії та подання додаткових документів, передбачених законодавством, вимагаючи їх належного оформлення.

Щодо довідки №8 від 12.03.2020р., яка містилася всі необхідні відомості згідно з формою, затвердженого додатком 1 до Порядку №22-1, суд зазначає, що всупереч вимог пункту 4.2 Розділу ІV Порядку №22-1 перевірка достовірності та обґрунтованості відомостей, поданих для призначення (перерахунку) пенсій, у даному випадку не проводилася. Таким чином, без проведення перевірки відповідачем не може бути визнано вказану довідку недійсною. А, позаяк, вказана довідка не визнавалася недійсною в установленому законом порядку, то підстави для неврахування даної довідки при призначенні пенсії позивачу по інвалідності відсутні.

З огляду на наведене, позовні вимоги в частині зарахування періоду трудової діяльності позивача з 01.10.1992 року по 30.04.1994 в Малому підприємстві «Альфа» до страхового стажу позивача підлягають до задоволення.

Відповідачем не заперечується наявність у позивача страхового стажу - 11 років 11 місяців. Також судом встановлено, що відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 01.10.1992 по 30.04.1992, що становить 1 рік 6 місяців та 29 днів. Тому, зарахувавши вказаний період до страхового стажу позивача, загальний страховий стаж останнього становитиме 13 років 5 місяців 29 днів.

Позаяк, відповідачем не зазначено інших підстав для не призначення пенсії позивачу, окрім відсутності у нього необхідного стажу 13 років, то суд, з огляду на вище наведене, дійшов висновку що позовні вимоги в частині призначення позивачу пенсії по інвалідності підлягають до задоволення.

Щодо дати з якої позивачу слід призначити пенсію, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Оскільки судом встановлено, що інвалідність позивачу встановлено 30 вересня 2020 року, а з заявою до відповідача про призначення пенсії позивач звернувся 16 жовтня 2020 року, то позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання протиправною відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії по інвалідністю та зарахуванні страхового стажу і заробітної плати за період роботи з 01.10.1992 року по 30.04.1994 року в Малому підприємстві "Альфа"; зобов`язанні відповідача призначити позивачу з 30.09.2020 року пенсію по інвалідності та врахувати при її призначенні страховий стаж і заробітну плату за період роботи з 01.10.1992 року по 30.04.1994 року в Малому підприємстві "Альфа".

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, оскільки на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідністю та зарахуванні страхового стажу і заробітної плати за період роботи з 01 жовтня 1992 року по 30 квітня 1994 року в Малому підприємстві "Альфа".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 30 вересня 2020 року пенсію по інвалідності та врахувати при її призначенні страховий стаж і заробітну плату за період роботи з 01 жовтня 1992 року по 30 квітня 1994 року в Малому підприємстві "Альфа".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 січня 2022 року

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, 7, ).

Суддя Т.О. Комшелюк