Справа № 520/10059/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Білова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 р. Справа № 520/10059/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/10059/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Харківській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати анулювання реєстрації шляхом виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , платником єдиного податку, 2 група, з 01 травня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.04.2018 зареєструвався як фізична-особа підприємець, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за номером 0208133. Під час реєстрації ФОП ОСОБА_1 подав заяву про застосування спрощеної системи обліку та звітності з 01.05.2018 року державному реєстратору як додаток до заяви про державну реєстрацію, 2 група єдиного податку, 20% мінімальної заробітної плати. Позивач 1 травня 2018 року був внесений до Реєстру як фізична особа - підприємець платник єдиного податку 2 групи. Але того ж 1 травня 2018 року був виключений з Реєстру. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФО-П ОСОБА_1 02 травня 2018 року взятий на облік як платник податків у ГУ ДПС в Харківській області, Східне управління, Індустріальна ДПІ (Основ`янський район м. Харкова) за № 87. Позивача було внесено в Реєстр платників єдиного податку, тобто прийнято рішення про реєстрацію, а не про відмову у реєстрації платником єдиного податку. У своєму листі ГУ ДПС у Харківській області 26 березня 2021 року надало відповідь, що на даний час ФОП ОСОБА_1 не являється платником єдиного податку, причиною чому стала наявність заборгованості з транспортного податку фізичних осіб у розмірі 25 000 гривень, що і стало підставою для виключення його з Реєстру платників єдиного податку. Підстава, на яку посилається відповідач, може бути використана для відмови платнику податку до внесення у Реєстр платників єдиного податку, на етапі розгляду заяви про реєстрацію суб`єкта платником єдиного податку. Але фактично відповідач анулював реєстрацію платником єдиного податку позивача, на підставі чого виключив його з Реєстру платників єдиного податку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Харківській області щодо не направлення ФОП ОСОБА_1 рішення про відмову в реєстрації позивача як платника єдиного податку з 01.05.2018 за результатом розгляду його заяви від 27.04.2018.

Визнано протиправними дії ГУ ДПС у Харківській області щодо обліку ФОП ОСОБА_1 з 01.05.2018 на загальній системі оподаткування.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначив, що судом першої інстанції помилково не враховано, що реєстрація позивача платником податків підтверджена наявним в матеріалах справи витягом з Реєстру платників єдиного податку. А спосіб захисту, застосований судом на власний розсуд є неефективним, застосований судом з порушенням норм матеріального права та не захищає належним чином позивача від допущених порушень його прав з боку відповідача.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 27.04.2018 позивач подав державному реєстратору заяву про реєстрацію його як фізичної-особи підприємця, за результатами розгляду якої у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприєммів та громадських формувань внесено запис про реєстрацію позивача як ФОП за номером 0208133.

Під час реєстрації ФОП ОСОБА_1 також як додаток до заяви про державну реєстрацію подав державному реєстратору заяву про застосування спрощеної системи обліку та звітності з 01.05.2018 року, 2 група єдиного податку, 20% мінімальної заробітної плати.

Позивач зазначає, що його було зареєстровано в Реєстрі платників єдиного податку як платника єдиного податку 2 групи з 01.05.2018 та з того ж дня виключено з вказаного реєстру.

Будь-яких рішень відповідачем позивачу не надсилалося. Про те, що позивач не є платником єдиного податку останній дізнався під час оформлення відчуження транспортного засобу, коли йому було повідомлено про наявність обтяження податкової застави № 16684894 від 25.01.2021.

З копії книги обліку доходів платника єдиного податку вбачається, що її зареєстровано Східною ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (правонаступником якої є ГУ ДПС у Харківській області) 07.06.2018. Вказана книга містить засвідчу вальний напис «У книзі прошнуровано та пронумеровано 50 (п`ятдесят) аркушів № 2128 від 07.06.2018. Голова комісії з реорганізації Східної ОДПІ м. Харкова _ (підпис) _О.О. Андрєєвська». Вказаний напис засвідчено підписом посадової особи податкового органу, а також гербовою печаткою Східної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (правонаступником якої є ГУ ДПС у Харківській області). Книгу зареєстровано 07.06.2018 за № 2128.

Крім того, ГУ ДФС у Харківській області (правонаступником якої є ГУ ДПС у Харківській області) 04.02.2020 та 03.02.2021 прийняті від позивача податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2019 та 2020 роки відповідно, що підтверджується квитанціями № 2 (а.с. 14-18).

З копії листа Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 27.04.2018 № 752/ФОП/20-38-13-11 судом встановлено, що позивачу роз`яснено зміст положень ст. 298 ПК України та зазначено, що «суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.

До поданої заяви додається розрахунок доходу за попередній календарний рік, який визначається з дотриманням вимог, встановлених цією главою.

Згідно ст. 291.5.8 ПКУ не можуть бути платниками єдиного податку: 291.5.8 суб`єкти господарювання, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Станом на 27.04.2018 за Вами лічиться борг зі сплати:

Податок на транспорт з фізичних осіб в сумі 12500,00 грн….»

У зв`язку з зазначеним Східною ОДПІ було вказано на відсутність можливості задовольнити заяву позивача про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.05.2018.

Доказів направлення (вручення) вказаного листа позивачу на виконання ухвали суду від 12.07.2021 відповідачем не надано.

Представником позивача було подано на адресу відповідача адвокатський запит щодо надання інформації про взяття позивача на облік як платника єдиного податку у 2018 році.

На вказаний запит листом від 26.03.2021 відповідачем було повідомлено, що відповідно до інформаційних ресурсів ГУ ДПС області станом на 22.03.2021 ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) не є платником єдиного податку, оскільки станом на 01.05.2018 мав заборгованість з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн. Станом на 23.03.2021 року податковий борг по ОСОБА_2 , відсутній, податкова вимога, рішення про опис майна в податкову заставу, акт опису майна 53108-17 від 25.01.2021, податкова застава № 16684894 від 25.01.2021 вважаються відкликаними.

Судом встановлено, що згідно інформації з Електронного кабінету платника податків позивача (розділ «Реєстр платників єдиного податку») зазначена дата (період) обрання або переходу на єдиний податок 01.05.2018 та дата виключення з Реєстру платників єдиного податку 01.05.2018.

Позивач, вважаючи свою заяву про реєстрацію платником єдиного податку задоволеною, вважає дії відповідача щодо його переведення на загальну систему оподаткування протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду не встановлено та не підтверджено належними доказами реєстрації позивача з травня 2018 як платника єдиного внеску та, відповідно, не підтверджено і факту прийняття відповідачем рішення про анулювання такої реєстрації. При цьому, враховуючи, що порушення прав позивача встановлені та підтверджені в ході розгляду справи, суд першої інстанції задля їх відновлення вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Харківській області (яка є правонаступником Східної ОДПІ ДФС у Харківській області) щодо ненаправлення ФОП ОСОБА_1 рішення про відмову в реєстрації позивача як платника єдиного податку з 01.05.2018, а також визнав протиправними дії ГУ ДПС у Харківській області щодо обліку ФОП ОСОБА_1 з 01.05.2018 на загальній системі оподаткування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог та зазначає наступне.

Питання реєстрації платників податків, в тому числі, як платників єдиного податку, врегульовано нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 299.1-299.6 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

У разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

У випадках, передбачених підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу, контролюючий орган, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб`єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом від державного реєстратора електронної копії заяви, виготовленої шляхом сканування, одночасно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, якщо така заява додана до реєстраційної картки.

У разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що у разі відмови в задоволенні заяви суб`єкта господарювання про перехід на спрощену систему оподаткування контролюючим органом має бути прийняте відповідне рішення, яке протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви має бути надане заявнику.

Судовим розглядом встановлено, що згідно даних Реєстру платників єдиного податку, в реєстрі зазначено дату обрання /переходу на єдиний податок позивача - 1 травня 2018 року, 2 група, та дата виключення з Реєстру платників єдиного податку - позивача - 1 травня 2018, тобто датою обрання та датою виключення є одна й та сама дата.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 299.7 ст. 299 ПК України до реєстру платників єдиного податку вносяться такі відомості про платника єдиного податку: 1) найменування суб`єкта господарювання, код згідно з ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відповідну відмітку у паспорті); 2) податкова адреса суб`єкта господарювання; 3) місце провадження господарської діяльності; 4) обрані фізичною особою - підприємцем першої та другої груп види господарської діяльності; 5) ставка єдиного податку та група платника податку; 6) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; 7) дата реєстрації; 8) види господарської діяльності; 9) дата анулювання реєстрації.

Таким чином, дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; дата реєстрації; дата анулювання реєстрації є окремими змістовними частинами Реєстру платників єдиного податку.

Відомостей про прийняття рішення про здійснення реєстрації, дата такої реєстрації та дата анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку запис у Реєстрі платників єдиного податку в Електронному кабінеті платника податків позивача не містить.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що реєстрація позивача платником податків підтверджена наявним в матеріалах справи витягом з Реєстру платників єдиного податку.

Отже, колегією суддів не встановлено та матеріалами справи не підтверджено належними доказами реєстрації позивача з травня 2018 як платника єдиного внеску та, відповідно, не підтверджено і факту прийняття відповідачем рішення про анулювання такої реєстрації.

Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що ПК України не визначає чіткий порядок внесення відомостей до Реєстру платників єдиного податку у випадку наявності підстав для відмови в реєстрації особи платником єдиного податку, а визначає виключно порядок таких дій у випадку, коли підстави для відмови відсутні.

Відтак, посилання позивача на анулювання відповідачем реєстрації його як платника єдиного податку не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування анулювання реєстрації шляхом виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , 01 травня 2018 року та зобов`язати поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , платником єдиного податку, 2 група, з 01 травня 2018 року.

В той же час, згідно з п. 299.5 ст. 299 ПК України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

В той же час, відповідачем ані разом з відзивом, ані на виконання вимог ухвали про витребування доказів не надано до суду підтвердження прийняття та направлення позивачу рішення про відмову в реєстрації особи платником єдиного податку.

Однак, доказів направлення позивачу листа від 27.04.2018 № 752/ФОП/20-38-13-11, в якому зазначено, що Східна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області не має можливості задовольнити заяву позивача про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.05.2018, до матеріалів справи також не додано.

При цьому, вказаний лист підписаний В.о. начальника інспекції Східної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області О.О. Андрєєвською, за підписом якої в подальшому 07.06.2018 року, тобто після складення вказаного листа, позивачу було зареєстровано книгу обліку доходів платника єдиного податку.

Колегія суддів також враховує, що звітність, яка подавалась позивачем як платником єдиного податку 04.02.2020 та 03.02.2021 відповідно за 2019 та 2020 роки, приймалась відповідачем без зауважень.

З огляду на зазначене, позивач обґрунтовано вважав свою заяву про реєстрацію його платником єдиного податку задоволеною, тому дії відповідача щодо обліку його на загальній системі оподаткування з 01.05.2018 є протиправними.

Відтак, в ході розгляду справи встановлено порушення відповідачем прав позивача внаслідок недодержання вимог Податкового кодексу України при розгляді заяви суб`єкта господарювання щодо переходу на спрощену систему оподаткування, а саме: неповідомлення про прийняте рішення про відмову в реєстрації платником єдиного податку.

Разом з тим, зважаючи на відсутність даних та доказів щодо прийняття рішення про реєстрацію та подальше анулювання такої реєстрації позивача як платника єдиного податку, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, тому в задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

При цьому, враховуючи, що порушення прав позивача встановлені та підтверджені в ході розгляду справи, суд задля їх відновлення суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Харківській області (яка є правонаступником Східної ОДПІ ДФС у Харківській області) щодо ненаправлення ФОП ОСОБА_1 рішення про відмову в реєстрації позивача як платника єдиного податку з 01.05.2018, а також визнати протиправними дії ГУ ДПС у Харківській області щодо обліку ФОП ОСОБА_1 з 01.05.2018 на загальній системі оподаткування.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 по справі № 520/10059/21 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий