Справа № 480/11573/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просив:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 нарахованої згідно Довідки про розмір грошового забезпечення, складеної Департаментом персоналу МВС України від 05.05.2021 №22/6-1843 без обмеження 10 прожитковими мінімумами встановлених для осіб, які втратили працездатність;
2) зобов`язати відповідача здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою Департаменту персоналу МВС України про розмір грошового забезпечення від 05.05.2021 №22/6-1843 у розмірі 86% грошового забезпечення без обмежень її максимальним розміром та сплатити заборговану суму на користь ОСОБА_1 згідно проведеного перерахунку із урахуванням раніше виплачених сум.
Свої вимоги мотивував тим, що відповідач протиправно при здійсненні перерахунку пенсії з 01.12.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 у справі №480/4680/21 обмежив суму його пенсії максимальним розміром.
Ухвалою суду від 15.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач, не погодившись з позовними вимогами, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що нормативним актом, що регулює питання проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262 є Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.08 № 45.
Порядком № 45 передбачена чітка процедура отримання головним управлінням довідок про грошове забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії. При цьому, повідомлення Пенсійним фондом України щодо зміни грошового забезпечення головному управлінню не було здійснено, списки не були складені, що призвело до порушення процедури, передбаченої Порядком № 45 та отримання відповідної довідки про розмір грошового забезпечення, у головного управління відсутні підстави та повноваження для проведення перерахунку пенсії позивачу. Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як вбачається з позову та підтверджується матеріалами справи, позивач є пенсіонером МВС України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) (а.с.13, 28, 39).
При цьому, розмір пенсії позивачу на момент її призначення відповідачем склав 86% суми грошового забезпечення, що підтверджується копією повідомлення про розмір пенсії (а.с.13) та копією протоколу про призначення пенсії (а.с.28).
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України було видано довідку про розмір грошового забезпечення від 05.05.2021 №22/6-1843 для перерахунку пенсії (а.с.9), однак відповідач відмовив у здійсненні перерахунку на підставі такої довідки, з чим позивач не погодився та звернувся до Сумського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав, рішенням якого від 06.07.2021 у справі №480/4680/21, крім іншого, відповідача було зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з основного розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, з 01.12.2019, на підставі наданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України довідки про розмір грошового забезпечення від 05.05.2021 №22/6-1843 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням фактично виплачених сум.
Вважаючи, що позивачу протиправно з 01.12.2019 при здійсненні перерахунку пенсії на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 у справі №480/4680/21 було обмежено її граничним розміром, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із відповідною заявою, у відповідь на яку позивачу надано відповідь листом від 06.10.2021, згідно якої відповідач повідомив, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 у справі №480/4680/21, яке набрало законної сили 06.08.2021, головним управлінням здійснено перерахунок пенсії у межах проведених судом зобов`язань, виплата перерахованих коштів буде забезпечена у порядку черговості у межах бюджетних призначень Пенсійному фонду України на погашення заборгованості з пенсійних виплат згідно рішень суду (а.с.10-12).
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі - Закон № 2262- ХІІ).
Відповідно до ч.5 ст.43 Закону №2262-XIІ (в редакції, яка діяла з 01.01.2008 до 01.10.2011, враховуючи зміни, внесені згідно із Законом України від 28.12.2007 N107-VI) максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 вказана норма, доповнена Законом України від 28.12.2007 N107-VI визнана неконституційною.
Проте з 01.10.2011 Законом України від 08.07.2011 N3668-VI (далі - Закон №3668-VI) частина 5 ст. 43 була викладена в новій редакції: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно змін, внесених Законом України від 12.04.2016 №1080-VІІІ дана частина стала вважатись частиною 7.
При цьому, у відповідності до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, положення ч.7 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України №15-рп/2000 від 14.12.2000 у справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі №2262-XIІ.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року. Однак, буквальне розуміння змін внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб також не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20.12.2016 стаття 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Однак, як встановлено судом, ГУ ПФУ в Сумській області на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 у справі №480/4680/21 проведено позивачу перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України про розмір грошового забезпечення, з обмеженням її граничним розміром (а.с.29).
Враховуючи встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що дії відповідача в даному випадку не можуть відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2. ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим, з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається необхідним визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача при здійсненні її перерахунку з 01.12.2019, виходячи з основного розміру пенсії 86% та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивача, виходячи з основного розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, з 01.12.2019 з урахуванням довідки Департаменту персоналу МВС України про розмір грошового забезпечення від 05.05.2021 №22/6-1843, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
При цьому, задовольняючи вимоги саме щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, суд виходить з того, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років спочатку у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Таким чином, враховуючи, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (в даному випадку 86%), суд вважає необхідним зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивача з 01.12.2021, виходячи з основного розміру пенсії в 86% відповідних сум грошового забезпечення.
Також суд звертає уваги на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15, а також у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з ГУ ПФУ в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 908,00грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно платіжного доручення від 02.11.2021 (а.с.7).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження максимального розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку, виходячи з основного розміру пенсії 86%, з 01.12.2019.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з основного розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, з 01.12.2019, з урахуванням довідки Департаменту персоналу МВС України про розмір грошового забезпечення від 05.05.2021 №22/6-1843, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26.01.2022.

Суддя І.Г. Шевченко