Справа № 592/12301/21
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
28.09.2021 до Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить визнати наявність загального стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відображеного у записах трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1985 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15 червня 2021 року.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 прийнято справу до провадження та відкрити провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до змісту позовної заяви позивач своє рішення обґрунтовує тим, що він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач розглянувши вказану заяву позивача, відмовив у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1985, так як у трудовій книжці відсутній підпис відповідальної особи.
Позивач вважає вказане рішення не обґрунтованим, оскільки на титульному листі трудової книжки наявна печатка та усі подальші записи здійснені належним чином.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надіслав на адресу суду відзив, у якому зазначив, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 13 років. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1985, оскільки у трудовій книжці відсутній підпис відповідальної особи, що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок».
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До вказаної заяви позивач додав відповідні документи, у тому числі і трудову книжку.
Позивач, вважаючи вказане рішення не обґрунтованим, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 01.01.2004.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Також, ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У спірний період (1985 рік) підлягала застосуванню до спірних правовідносин «Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях», затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162», яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року.
Так, згідно з п. 2.11 Інструкції, після зазначення дати заповнення трудової книжки, працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених даних. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Дійсно, під час дослідження трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1985 посадовими особами пенсійного фонду було виявлено відсутність на титульній сторінці підпису особи, відповідальної за видачу трудових книжок, разом з тим наявний витиск печатки підприємства.
Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників, цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 654/890/17 та у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
На думку суду, відповідач, отримавши документи про призначення пенсії належним чином, не надав оцінку записам та відомостям трудової книжки, які в сукупності можуть мати підстави для зарахування періодів роботи позивача до страхового стажу на підставі записів трудової книжки позивача.
Суд наголошує, що саме на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави щодо не врахування наданої позивачем трудової книжку НОМЕР_1 від 24.07.1985.
Щодо позовних вимог позивача визнати наявність загального стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відображеного у записах трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1985 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15 червня 2021 року, суд зазначає наступне.
Як вище встановлено судом, відповідач, отримавши трудову книжку позивача НОМЕР_1 від 24.07.1985, протиправно взагалі не досліджував запису здійсненні у ній, тобто не обраховував стаж позивача відповідно до записів у вказаній трудовій книжці.
У зв`язку з викладеним, судом встановлено, що відповідачем, як відповідним уповноваженим органом, не надана належна оцінка записам, здійсненим у трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.07.1985, у зв`язку з чим суд і вважає, що належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши трудову книжку НОМЕР_1 від 24.07.1985, тобто здійснити обрахунок стажу позивача відповідно до аналізу записів, здійснених у вказаній трудовій книжці.
У зв`язку з викладеним вимога позивача про зобов`язання відповідача визнати наявність загального стажу та призначити пенсію не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки судовий збір не сплачувався позивачем, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши трудову книжку НОМЕР_1 від 24.07.1985, та висновки суду, викладені у даному рішенні.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько