Справа № 560/2323/21
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

18 січня 2022 року

м. Київ

справа № 560/2323/21

адміністративне провадження № К/990/475/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Коваленко Н.В.,
суддів: Бевзенка В.М., Берназюка Я.О.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2012 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо незастосування при перерахунку з 01 січня 2018 року підстав, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії позивача 71% від грошового забезпечення для визначення її основного розмір на які позивач набув право при виході на пенсію, та безпідставного заниження відповідачем з 05 березня 2019 року розміру підвищення пенсії, на яке позивач набув право;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити на підставі довідки № ХС43804 від 12 березня 2018 року, яка надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , перерахунок та виплату з 01 січня 2018 року позивачу визначене пенсійне забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з застосуванням 71% від грошового забезпечення для визначення основного розміру пенсії і, з урахуванням з 05 березня 2019 року 100 % підвищення пенсії, визначеного на 01 березня 2018 року відповідно до вимог Закону України від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та здійснити доплату донарахованої пенсії з 01 січня 2018 року по теперішній час, з урахуванням раніше виплачених пенсій;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо відмови прийняти до виконання довідку про розмір грошового забезпечення №ХС-43804 від 11 лютого 2021 року, яка надійшла до відповідача від уповноваженого органу, Хмельницького обласного ТЦК та СП, і на підставі даної довідки здійснити перерахунок та виплатити позивачу з 01 квітня 2019 року визначене пенсійне забезпечення відповідно до вимог Закону України від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 71% від грошового забезпечення з урахуванням 100 % підвищення;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийняти до виконання довідку про розмір грошового забезпечення № ХС-43804 від 11 лютого 2021 року, яка надійшла до відповідача від уповноваженого органу, Хмельницького обласного ТЦК та СП, і на підставі даної довідки здійснити перерахунок та виплатити позивачу з 01 квітня 2019 року визначене пенсійне забезпечення відповідно до вимог Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 71% від грошового забезпечення, з урахуванням 100 % підвищення пенсії, та здійснити виплату донарахованої пенсії з 01 квітня 2019 року по теперішній час, з урахуванням раніше виплачених пенсій.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо зменшення розміру встановленої пенсії з 71% до 70% грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 71% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, із урахуванням проведених виплат;

- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Харківській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ХС-43804 від 11 лютого 2021 року;

- зобов`язано ГУ ПФУ у Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з 71% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених у довідці Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ХС-43804 від 11 лютого 2021 року та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 квітня 2019 року, виходячи з 100% перерахованої суми пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року. Винести нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга направлена до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» 04 січня 2022 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із зменшенням відповідачем під час перерахунку пенсії відсоткового розміру пенсії позивача та відмовою у її перерахунку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Встановлено, що судом першої інстанції призначено та розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності або справах, що розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої та підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а та від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Верховний Суд, надаючи оцінку зазначеним в касаційній скарзі підставам касаційного оскарження, звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі № 816/197/18, від 20 жовтня 2020 у справі №640/14865/16-а про те, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави, та висновків про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 у справі № 822/1928/18).

У цій справі суд не вбачає підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а та у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

Скаржник жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої цієї статті у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржуване судове рішення прийнято за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2012 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя В.М. Бевзенко

Суддя Я.О. Берназюк