Справа № 480/7786/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2022 року Справа № 480/7786/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7786/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в призначенні позивачу пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати позивачу до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 29.05.1995 року по 17.09.2001 року.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач у лютому 2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 15.02.2021 відповідач повідомив про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років (наявний стаж 21 рік 8 місяців 24 дні). При цьому позивач не погоджується з діями позивача щодо не зарахування до його страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 07.12.1992 по 17.09.2001, оскільки, на думку позивача, у нього в наявності є всі документи, які підтверджують, що в зазначений період він дійсно займався підприємницькою діяльністю.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області подано до суду відзив, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що до страхового стажу позивача не зараховано період здійснення ним підприємницької діяльності, у зв`язку з відсутністю сплати внесків до Пенсійного фонду.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 02.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 15.02.2021 № 1800-0302-8/8622 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, повідомило позивача, що останньому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років (наявний стаж 21 рік 8 місяців 24 дні, з урахуванням визначення права на пенсію як фізичній особі-підприємцю із застосуванням спрощеної системи оподаткування відповідно до п. 3-1 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування). За наявного стажу право на призначення пенсії за віком матиме після досягнення віку 63 роки, та звернення до управління. Одночасно повідомлено, що до страхового стажу не зараховані періоди ведення підприємницької діяльності 29.05.1995 по 17.09.2001, оскільки відсутня сплата внесків до Пенсійного фонду. (а.с.11).
Не погодившись з даною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Умови, порядок обчислення, підтвердження та зарахування періодів роботи (трудового стажу) до страхового стажу для призначення пенсії, врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі Закон №1788-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 № 22-1, (в редакції постанови правління ПФУ від 07 липня 2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами першою та другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до пункту а, б статті 3 Закону №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема:
- особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
- особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України;
Згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію є наявність стажу роботи на підприємствах та в організаціях, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до п.1 ч. 3-1 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Відповідно до п.4 Порядку № 637 час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Аналізуючи вищенаведені норми права суд зазначає, що періоди провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності лише у разі перебування особи на спрощеній системі оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.
Відповідно до підпункту 2 п. 2.1 Порядку № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження здійснення підприємницької діяльності позивачем надано до суду: копію розпорядження «Про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності» від 07.12.1992; копію розпорядження голови Середино-Будської районної ради народних депутатів №63 від 26.05.1995 «Про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності без права створення юридичної особи»; копію розпорядження голови Середино-Будської районної державної адміністрації від 17.09.2001 №219 «Про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності та її скасування»; копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності № НОМЕР_1 від 29.05.1995, виданого Середино-Будським виконкомом районної ради народних депутатів; копію листа Головного управління ДПС у Сумській області №1735/АП/18-28-62-08; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.06.2021; копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Однак, вказані документи не містять інформації про сплату страхових внесків, а також щодо здійснення позивачем у період з 29.05.1995 по 17.09.2001 підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
При цьому, позивачем не надано визначених законодавством торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку або довідки про сплату страхових внесків, а також доказів перебування у спірний період на спрощеній системі оподаткування.
Водночас, з копії довідки доданої відповідачем до відзиву, судом встановлено, що відповідно до інформації фінансово-економічного управління Головного управління Пенсійного фонду у Сумській області, відомості про сплату внесків ФОП ОСОБА_1 за період з 29.05.1995 по 17.09.2001 відсутні.
Позивачем зазначені обставини не спростовані.
Слід відмітити, що з свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 від 29.05.1995, виданого Середино-Будським виконкомом районної ради народних депутатів, не вбачається, що позивачем здійснювалось провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку.
При цьому, будь-яких документів, що підтверджують провадження позивачем підприємницької діяльності у спірний період за спрощеною системою оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, а також сплату позивачем страхових внесків до суду не надано, що дає підстави для висновку, що сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем без підтвердження сплати ним відповідних внесків, не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до його страхового стажу періоду підприємницької діяльності з 29.05.1995 по 17.09.2001.
Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що позивач будучи фізичною особою-підприємцем за період з 29.05.1995 по 17.09.2001 перебував на спрощеній системі оподаткування та сплачував страхові внески. Позивачем будь-якого документального підтвердження вказаного, як до відповідача, так і до суду надано не було.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у відповідача не було правомірних підстав для зарахування до страхового стажу для призначення пенсії позивачу періоду підприємницької діяльності позивача з 29.05.1995 по 17.09.2001.
У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в призначенні позивачу пенсії за віком, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такої, оскільки загальний страховий стаж позивача становить менше 28 років, а вимога щодо такої тривалості страхового стажу, відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є обов`язковою умовою для призначення позивачу пенсії.
Підсумовуючи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити повністю.
З огляду на відмову в позові, судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець