Справа № 380/6483/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/6483/21 пров. № А/857/19345/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року (головуючий суддя: Москаль Р.М., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 20.04.2021, звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2014 роки;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.03.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 16.03.2021 призначення і розрахунок заробітку та розміру пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії за 2020, 2019, 2018 роки. І провести відповідну доплату належних пенсійних сум.

Обґрунтовує позов тим, що з 27.11.2008 їй було призначено пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Вказує, що 16.03.2021 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. За результатом розгляду її заяви відповідач прийняв рішення від 19.03.2021, відмовив у призначенні пенсії за віком з причин недоцільності її встановлення. Оскільки розрахований розмір пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки з індексацією, буде меншим, ніж заявниця вже отримує на підставі Закону № 3723-ХІІ, а підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки при розрахунку розміру пенсії за віком немає. Позивачка стверджує, що з огляду на дату її звернення за призначенням пенсії за віком (2021 рік) така повинна бути обчислена із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, тобто за 2018-2020 роки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення від 19.03.2021 відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області про відмову в переведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 16.03.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ідентифікаційний код 13814885) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 16.03.2021 відповідно до ст. ст. 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, врахувавши при обчисленні розміру пенсії розмір середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019, 2020 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії) та здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше проведених за цей період виплат.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати судове рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що ним правомірно прийнято рішення про відмову в призначені пенсії, вказавши на недоцільності переходу позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, оскільки для застосування при обчисленні її розміру середньої заробітної плати за 2018-2020 роки немає підстав, а при застосуванні показника 2014-2016 років розмір пенсії становить 7045,65 грн., що є меншим за 7303,37 грн. Відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах має місце не первинне призначення пенсії на підставі частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV, а переведення на інший вид пенсії на підставі частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV.

Позивачка, 19.11.2021 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні в 2021 році заяви позивачки від 16.03.2021 про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058, відповідач повинен був кваліфікувати таке призначення як перше, та керуватися статтями 27, 40 цього Закону, що регламентують порядок призначення та обчислення пенсії, а отже - застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року призначення цього нового виду пенсії, тобто за 2018-2020 роки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 27.11.2008 отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (а. с. 28).

ОСОБА_1 , 16.03.2021 звернулася до відповідача із заявою про переведення її на загальну пенсію за віком, застосувавши при її обчисленні середній показник заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки (а. с. 21).

Відповідач, прийняв рішення від 19.03.2019, відповідно до якого відмовив у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 16.03.2021. В цьому рішенні орган ПФУ вказав, що розмір пенсії заявниці за віком державного службовця станом на 16.03.2021 становить 7303,37 грн, а умовно обчислений розмір пенсії згідно Закону № 1058-ІV становитиме 7045,65 грн. Пенсійний орган, мотивує цю відмову недоцільністю переходу ОСОБА_1 на пенсію за віком на підставі Закону № 1058-ІV, а також відсутністю підстав для застосування при обрахунку розміру пенсії за віком відповідно до пункту 3 статті 45 Закону № 1058-ІV середньої заробітної плати 2018-2020 роки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) у відповідній редакції, статтею 9 якого встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з 11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено пунктами 4-3, 4-7 такого змісту:

« 4-3. Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік, збільшений на 79 гривень.»;

« 4-7. Особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до Законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.»

Аналіз вищенаведених правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про можливість автоматичного переведення осіб, яким пенсія призначена, зокрема, за Законом № 3723-XII, на пенсію на загальних умовах за Законом № 1058-IV, у тому разі, якщо розмір пенсії, умовно розрахованої для таких осіб за Законом № 1058-IV із застосуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, виявиться більшим, ніж той, який ці особи фактично отримують. Таке право надано виключно пенсійному органу, без подання відповідної заяви особи, яка отримує пенсію. Крім цього, прийняття Закону № 2148-VIII від 03.10.2017, здійснено з метою впровадження єдиних підходів для обчислення пенсій відповідно до норм Закону № 1058-IV держслужбовцям та за своєю суттю не є ані новим призначенням пенсії (стаття 40 Закону № 1058-IV), ані переведенням з одного виду пенсії на інший (частина 3 статті 45 Закону № 1058-IV).

Однак, у спірних правовідносинах позивачці не є вигідним переведення на пенсію за віком згідно з Законом № 1058-IV, оскільки пенсійним органом визначено, що розмір пенсії позивачці, як державного службовця станом на 16.03.2021 становить 7303,37 грн, а умовно обчислений розмір пенсії згідно Закону № 1058-ІV становитиме 7045,65 грн, тобто такий перехід для ОСОБА_1 є недоцільним.

Щодо застосування позивачці показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року призначення цього нового виду пенсії, тобто за 2018-2020 роки, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Приписи ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV визначають, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV, регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. У цьому випадку, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Натомість, позивачці з 27.11.2008 призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, разом з тим, ОСОБА_1 за переведенням на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулася 16.03.2021, останнім врегульовано і питання перерахунку пенсії, зокрема, тим особам, які отримують пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Однак, враховуючи Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, яким розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено пунктами 4-3, 4-7, позивачка не має права на застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, тобто за 2018-2020 роки.

Оскільки, особам яким пенсія призначена, до набрання чинності Закону № 2148-VIII, така перераховується із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Отже, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, тобто за 2018-2020 роки, відповідач діяв правомірно, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким доповнено п. п. 4-3, 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Крім цього, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заяву позивачки від 16.03.2021 про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058 слід кваліфікувати як призначення пенсії вперше та керуватися статтями 27, 40 цього Закону, оскільки позивачці в 2008 році, вже була призначена пенсія за віком за Законом № 3723-ХІІ.

Щодо покликання суду першої інстанції на правові позиції, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 442/456/17, постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 465/5246/17, від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17, то такі, на думку суду апеляційної інстанції, не можуть бути враховані при вирішені цього спору та застосовані до спірних правовідносин. Оскільки, сформовані за відмінних фактичних обставин, до набрання чинності наведених вище змін до Закону № 1058-ІV, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, яким розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, які доповнено пунктами 4-3, 4-7.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо протиправності застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області при обчисленні пенсії позивачці показників середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 380/6483/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш