Справа № 440/7577/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Л.М. Петрова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 р. Справа № 440/7577/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Селянського (фермерського) господарства «Долина», Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2021, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/7577/21

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Долина»

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Селянське (фермерське) господарство "Долина", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2020 №, №.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 440/7577/21 адміністративний позов Селянського (фермерського) господарства "Долина" (вул. Полтавська, б. 28-А, смт. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 07.12.2020 №, №; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Селянського (фермерського) господарства "Долина" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7561,20 грн.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 частково задоволено заяву Селянського (фермерського) господарства «Долина» про ухвалення додаткового судового рішення.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) на користь Селянського (фермерського) господарства "Долина" (вул. Полтавська, б. 28-А, смт. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

Не погодившись із додатковим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив останнє скасувати, прийняти нове, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити в повному обсязі, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 20500 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального та матеріального права безпідставно занижено суму судових витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн. Також судом не враховано, що відповідачем у справі не заявлено клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу. При цьому розмір гонорару адвоката визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Також Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення заяви про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати додаткове рішення, прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги заявником, зокрема вказано, що заявлені до відшкодування суми не відповідають складності справи, не є пропорційними до предмета спору щодо скасування податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, виходив з того, що витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені, проте у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 5000,00, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає, що додаткове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заяви представника позивача про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20500,00 грн.

На підтвердження розміру витрат адвокатом Гирею А.В. надані копії: договору про надання правової допомоги від 07.06.2021, акта виконаних робіт (наданих послуг) від 01.10.2021; ордер на надання правової допомоги ПТ №1048711 серія ВІ; квитанції за № 17 від 30.09.2021, № 18 від 01.10.2021, №19 від 02.10.2021; видаткові касові ордери від 30.09.2021 №5, від 01.10.2021 №6, від 02.10.2021 №7; звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №5 від 30.09.2021, №6 від 01.10.2021, №7 від 02.10.2021.

Відповідно до акта виконаних робіт (наданих послу) адвокатом надані клієнту такі послуги: - опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини по оскарженню податкових повідомлень-рішень ДПС у Полтавській області, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) збір документів для справи, подання адвокатських запитів (2 години) 3000,00 грн, складання адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень (8 годин) 10500,00 грн, формування додатків до адміністративного позову для відповідача у справі та направлення цінним з описом листом на адресу ДПС у Полтавській області (1 година) 1500,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи 1000,00 грн, складання та направлення відповідачу та подання до Полтавського окружного адміністративного суду відповіді на відзив від 14.09.2021 у справі №440/7577/21 (3 години) 4500,00 грн, всього 20500,00 грн.

Відповідно до квитанції № 17 від 30.09.2021 на суму 10000 грн, квитанції № 18 від 01.10.2021 на суму 9000 грн, квитанції №19 від 02.10.2021 на суму 1500 грн адвокатом Гирею А. В. прийнято від позивача відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 20500,00 грн.

Разом з тим, дослідивши подані заявником докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, Акт виконаних робіт від 01.10.2021, колегія суддів зазначає, що фактично зі змісту наданих адвокатом послуг з професійної правничої допомоги позивачу вбачається, що здійснення опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини по оскарженню податкових повідомлень-рішень ДПС у Полтавській області, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) збір документів для справи, подання адвокатських запитів, є фактично частиною процесу з надання послуг на професійну правничу допомогу, пов`язану з процесом складання тексту позовної заяви.

Отже, колегія суддів не знаходить підстав для відшкодування витрат, що були пов`язані із наданням наведених вище послуг, а саме на загальну суму 10000 грн (3000 грн + 1500 грн + 1000 грн + 4500 грн).

В свою чергу, щодо витрат на правову допомогу, пов`язаних з підготуванням позовної заяви (кількість витраченого часу - 8 годин), колегія суддів зазначає, що враховуючи суть спірних правовідносин, оскарження позивачем податкових повідомлень - рішень № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 500 000 грн. та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій 4080,00 грн., доведеним та співмірним розміром витрат на правничу допомогу є сума 10500 грн (20500 грн - 10000 грн).

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги відповідача щодо не співмірності витрат позивача на правову допомогу, пов`язаних зі складанням позовної заяви.

Також, колегія суддів враховуює, що в матеріалах справи відсутні докази подання відповідачем заперечень до суду першої інстанції з приводу заявленого до відшкодування розміру судових витрат, не наведено жодного доводу, який би свідчив про неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи, характером та обсягом виконаних адвокатом робіт або непідтвердження вимоги про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 10500,00 грн.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 року по справі №440/7577/21 прийнято з порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а отже підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення заяви Селянського (фермерського) господарства «Долина».

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Долина» - задовольнити частково.

Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 по справі № 440/7577/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким заяву Селянського (фермерського) господарства «Долина». про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) на користь Селянського (фермерського) господарства "Долина" (вул. Полтавська, б. 28-А, смт. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 (десять тисяч п`ятсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко