Справа № 160/1872/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2022 року

Київ

справа №160/1872/21

адміністративне провадження №К/9901/45122/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року

у справі №160/1872/21

за позовом ОСОБА_1

до Дніпропетровської обласної прокуратури

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні на підставі наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури №1088к від 24 грудня 2020 року;

- зобов`язати Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити на користь позивачу вихідну допомогу при звільненні в розмірах двох середньомісячних заробітних плат у сумі 42874,02 грн.;

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 31 грудня 2020 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року адміністративний позов задоволений повністю.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні на підставі наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 1088 к від 24 грудня 2020 року та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку в розмірі 21 437,01 грн. з врахуванням всіх необхідних платежів до бюджету, а в іншій частині позову відмовити.

09 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі №160/1872/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та запропоновано скаржнику звернутися до Верховного Суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважності причин пропуску цього строку.

Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

28 грудня 2021 року до суду касаційної інстанції надійшло клопотання скаржника про визнання поважними причин пропуску на касаційне оскарження та поновлення цього строку.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на касаційне оскарження, позивач зазначає, що 08 листопада 2021 року йому на особисту електронну адресу надійшов, зокрема, електронний лист з електронним варіантом повного тексту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року. Крім цього позивач вказує на те, що 08 листопада 2021 року ним через систему «Електронний суд» отримано повний текст оскаржуваного судового рішення.

Вказані обставини підтверджуються доданими до вказаного клопотання документами.

Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

За наведених обставин, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.

Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 22 грудня 2021 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Проте, посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір, належить до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні Закону України "Про запобігання корупції".

Згідно пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження судових рішень у даній справі скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме застосування судами попередніх інстанцій норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі №640/9375/20, від 31 березня 2021 року у справі №640/25354/19, від 23 грудня 2020 року у справі №560/3971/19 стосовно питання наявності підстав для одночасного стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, вимоги щодо якого є похідними від вимог про стягнення або нарахування вихідної допомоги.

При цьому скаржник акцентує увагу на тому, що, зважаючи на численну та послідовну правозастосовну практику Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо можливості стягнення середнього заробітку одночасно із вихідною допомогою, висновок суду апеляційної інстанції в частині відмови в позові (стосовно стягнення тільки середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України) в даній справі є помилковим.

Отже, доводи, які викладені в касаційній скарзі, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин, вказаних скаржником в касаційному порядку.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ, Суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.

3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі №160/1872/21.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

5. Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/1872/21.

6. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду