Справа № 520/14345/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 р. Справа № 520/14345/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.10.21 по справі № 520/14345/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ( далі по тексту відповідач, ГУ ДМС України в Харківській області), третя особа Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень до позову, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19.07.2021 №9180 про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010, прийняте за результатом розгляду заяви від 23.06.2021;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити оформлення та видачу громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 нової посвідки на постійне проживання в Україні за заявою від 23.06.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, м. Харків, 61057, ), третя особа: Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області (вул. Преображенська, буд. 44, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19.07.2021 №9180 про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010, прийняте за результатом розгляду заяви від 23.06.2021.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, м. Харків, 61057, ) здійснити оформлення та видачу громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) нової посвідки на постійне проживання в Україні за заявою від 23.06.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 був документований посвідкою на постійне проживання відділом ГІРФО ГУ МВС України в Одеській області, на адресу ГУ ДМС в Одеській області Головним управлінням ДМС у Харківській області було направлено запит з проханням підтвердити видачу посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 року на ім`я ОСОБА_1 . Вказує, що у відповідь на запит ГУ ДМС в Одеській області повідомило, що в ході проведеної перевірки було встановлено, що документування посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 року громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 здійснювалось з порушенням вимог Закону України «Про імміграцію», у зв`язку з чим дана посвідка підлягає скасуванню. Стверджує, що відповідачем прийнято правомірне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321. Зауважує, що зобов`язання ГУ ДМС у Харківській області здійснити оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Представник позивача адвокат Вітер Н.В. надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Від представника третьої особи - Головного управління ДМС в Одеській області надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вона просила апеляційну скаргу ГУ ДМС у Харківській області задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Соціалістичної республіки В`єтнам, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 від 22.01.2020, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.30-31).

26.07.2010 рішенням ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області позивач отримав дозвіл на імміграцію в Україні на підставі п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 терміном дії безстроково (26-29).

12.10.2018 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Представником позивача Вітер Г.Р. направлено адвокатський запит (а.с. 33-34) №АЗ-129/2021 від 04.06.2021 до ГУ ДМС України в Харківській області, в якому останній просив:

1. Підтвердити, або спростувати факт можливості здійснити громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернення для оформлення та отримання посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року, замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 року до Слобідського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області (за місцем мешкання).

2. У разі можливості громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити звернення для оформлення та отримання посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року, замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 року до Слобідського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області (за місцем мешкання) визначити дату та час для звернення.

3. У разі не можливості громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити звернення для оформлення та отримання посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року, замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 року до Слобідського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області (за місцем мешкання) визначити місце, зокрема територіальний орган ДМС України Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, або територіальний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, який на теперішній час здійснює прийом документів у іноземних громадян з питання оформлення, видачу, обміну посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року, до якого необхідно звернутися із визначенням питання.

У відповідь на вказаний запит, листом ГУ ДМС України в Харківській області від 09.06.2020 року № 6301.8.1-9249/63.2-21 повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №321 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України «короновірус COVID-19» іноземець може особисто звернутися за оформленням посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій до територіального підрозділу ДМС України за місцем мешкання (а.с. 32).

23.06.2021 року громадянин В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року звернувся до Слобідського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про оформлення нової посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій, замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 року у зв`язку із досягненням 25-річного віку.

Відповідачем було оформлено заяву-анкету про обмін посвідки на постійне проживання в Україні та документи позивача було прийнято до розгляду для прийняття рішення.

Представником позивача направлено адвокатський запит №АЗ-162/2021 від 20.07.2021 до ГУ ДМС України в Харківській області щодо надання інформації та копії документів (а.с. 37-38), а саме:

- повідомити про рішення, прийняте ГУ ДМС України в Харківський області за результатом розгляду заяви громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.06.2021 року про оформлення нової посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010, із визначенням реєстраційного номеру рішення та дати його прийняття;

- надати копію рішення, прийнятого ГУ ДМС України в Харківській області за результатом розгляду заяви громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.06.2021 року від 23.06.2021 року про оформлення нової посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій, замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 року.

У відповідь на вказаний запит, листом ГУ ДМС України в Харківській області від 28.07.2021 № 6301.8.1-13232/63.2-21 повідомлено, що 19.07.2021 ГУ ДМС України в Харківській області було прийнято рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання в Україні відповідно до пп. 11 п. 62 постанови Кабінету Міністрів України №321 від 25.04.2018. Для ознайомлення з рішенням іноземцю необхідно прибути до територіального підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області за місцем звернення (Слобідський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області)(а.с.35).

До вказаного листа долучено копію рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 19.07.2021 року №9180, яким громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено в обміні посвідки на постійне проживання в Україні відповідно до пп.11 п.62 Постанови Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 року (а.с. 36).

Позивач, вважаючи рішення Головного управління Державної міграційної служби України Харківській області про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області прийнято протиправно. Суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 9180 від 19.07.2021, та, відповідно, зобов`язання відповідача здійснити оформлення та видачу позивачу нової посвідки на постійне проживання в Україні за заявою від 23.06.2021.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію" від 07.06.2001 року № 2491-III (далі по тексту Закон №2491) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №2491 визначено, що імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону №2491 посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321 (далі по тексту Порядок №321) визначено порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання.

Відповідно п.1. Порядку №321 посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно з п.5 Порядку №321 посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Пунктом 7 Порядку №321 встановлено, що обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Відповідно до п.п. 16-18 Порядку №321 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування/проживання в Україні.

У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

У разі коли у зв`язку із зміною прізвища та (або) власного імені чи по батькові, встановленням розбіжностей у записах необхідно обміняти паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, документи для обміну посвідки подаються не пізніше ніж через місяць після отримання нового паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства.

Порядок подання документів для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обміну посвідки та їх розгляд визначено у пунктах 40-46 Порядку №321.

Пунктом 40 Порядку №321 встановлено, що для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення);

2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

Із матеріалів вбачається, що 23.06.2021 позивач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №321 від 25.04.2018 звернувся до Слобідського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківський області із заявою про оформленні нової посвідки на постійне проживання в Україні у вигляді картки, що містить безконтактний електронний носій, замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 у зв`язку із її непридатністю для користування. До заяви було додано необхідний пакет документів, жодних зауважень з боку відповідача до змісту чи до кількості доданих до заяви документів зазначено не було.

Відповідно до п.44 Порядку №321 якщо втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит.

Згідно з п.45 Порядку №321 перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, що міститься в ній. У графі Службові відмітки заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

Пунктом 46 Порядку №321 після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

За обставинами справи, Головним управлінням Державної міграційної служби в Одеській області підтверджено факт видачі позивачу посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010.

Крім того, колегія суддів зазначає, що раніше видана позивачу посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 не була скасована та не визнанана недійсною.

Отже, рішення про скасування посвідки не приймалось та висновки про її скасування є передчасними.

Згідно з п.62 Порядку №321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:

1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на тимчасове проживання (крім випадків обміну посвідки або оформлення посвідки іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово проживали на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення;

2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду;

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

4) встановлено належність особи до громадянства України;

5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання;

6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки;

7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином;

8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі або строк його дії закінчився;

9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію;

10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну;

11) в інших випадках, передбачених законом.

Позивач зазначає, що ним до відповідача надано відносно себе повну та правдиву інформацію та не здійснено жодних приховувань відомостей. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Так, згідно з п.63 Порядку №321 копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.

У разі подання заяви-анкети через уповноваженого суб`єкта територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС надсилає письмове повідомлення про прийняте рішення до уповноваженого суб`єкта для подальшого його вручення іноземцеві або особі без громадянства.

Судом встановлено, що листом №6301.8.1-13232/63.2-21 від 28.07.2021 Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повідомило заявника щодо прийняття рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання в Україні відповідно до пп.11 п.62 Порядку 321, а саме: в інших випадках, передбачених законом.

Разом з тим, відповідачем не зазначено та не надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують інші випадки, передбачені законом, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення.

Враховуючи, що пп. 11 п.62 Порядку №321 не містить конкретно визначених підстав для відмови у видачі посвідки, а є бланкетною нормою, яка відсилає до іншого законодавства, колегія суддів зауважує, що зазначення в рішенні про відмову у видачі посвідки загальної норми права (пп. 11 п.62 Порядку №321) без вказівки на конкретну підставу для такої відмови не може вважатися виконанням законодавчо визначеного обов`язку, передбаченого Порядком № 321, а тому таке рішення має бути визнано неправомірним.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 24.01.2020 у справі №820/1719/18, від 14.12.2020 у справі № 820/1684/18 та враховуються судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

При цьому, відповідно до п.64 Порядку 321 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України Про імміграцію; 2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 66 Порядку №321 встановлено, що копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Пунктом 68 Порядку №321 передбачено, що іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, у випадку, зазначеному в підпункті 1 пункту 64 цього Порядку, повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та виїхати за межі України в місячний строк з дня отримання рішення про скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до пп.4 п.72 Порядку №321 посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі, зокрема скасування посвідки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 не приймалось.

Доказів надіслання рекомендованим листом рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання, з боку відповідача не надано.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області жодних належних доказів на підтвердження правомірності рішення, яке є предметом оскарження, надано не було.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача №9180 від 19.07.2021 про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 прийняте за результатом розгляду заяви від 23.06.2021.

Доводи апелянта про те, що документування посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 26.07.2010 року громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 здійснювалось з порушенням вимог Закону України «Про імміграцію», у зв`язку з чим дана посвідка підлягає скасуванню, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідачем рішення про скасування посвідки на постійне проживання та визнання її недійсною не надано.

Як визначено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити оформлення та видачу громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нової посвідки на постійне проживання в Україні за заявою від 04.03.2021.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, з огляду на наступне.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень він не обрав, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, відповідач у спірних правовідносинах вже реалізував свої дискреційні владні повноваження, прийнявши рішення № 9180 від 19.07.2021 про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2010.

Виходячи із фактичних обставин справи та враховуючи нормативно-правове обґрунтування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , що у даному випадку повноваження відповідача не є дискреційними та у відповідача є лише один варіант поведінки здійснити оформлення та видачу громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нової посвідки на постійне проживання в Україні за заявою від 23.06.2021.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі № 520/14345/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова