Справа № 440/7945/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 р. Справа № 440/7945/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року по справі № 440/7945/21 (головуючий 1 інстанції Петрова Л.М., м. Полтава) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області провести перерахунок з єдиного соціального внеску по платнику податків ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/4733/19;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску від 11.06.2021;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області провести перерахунок з єдиного соціального внеску по платнику податків ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 без урахування недоїмки зазначеної у вимозі від 11.06.2021;

- стягнути з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , переплату у сумі 5500,00 грн;

- стягнути з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , завдану моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 у справі №440/4733/19 визнані протиправними та скасовані вимоги ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8010-50 від 14.12.2018 та від 03.10.2019. Після апеляційного та касаційного оскарження рішення суду набрало законної сили 19.03.2021. Позивач зазначає, що у період розгляду справи №440/4733/19 одну із вимог, а саме вимогу від 14.12.2018 відповідач відкликав із ВДВС самостійно, так як в судовому засіданні було встановлено подвійне стягнення. Крім того, указано, що ОСОБА_1 10.02.2020 сплатила кошти по вимозі від 03.10.2019. 12.02.2020 всі виконавчі провадження щодо позивача були закриті. Зазначено, що у зв`язку з набранням рішенням суду законної сили у справі №440/4733/19, 25.01.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою в якій просила повернути надлишково сплачені кошти та привести на картку платника податку ЄСВ у відповідності із рішення суду. 09.07.2021 відповідачем направлено на адресу позивача вимогу від 11.06.2021 про сплату ЄСВ на суму 8828,54 грн. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що звільнена від сплати ЄСВ з 2021 року як адвокат. На переконання позивача, відповідач повинен був повернути кошти у сумі, що визначена у вимозі зі сплати ЄСВ.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2021 №Ф-8010-50.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про суму боргу, яка визначена відповідно до вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області від 11.06.2021 № Ф-8010-50.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що в ІС Податковий блок згідно реєстру страхувальників ОСОБА_1 є інвалідом з 20.11.2019 безтерміново. В інтегрованій картці по єдиному внеску позивача рахується заборгованість у сумі 8828,54 грн. 11.06.2021 сформована вимога №Ф-8010-50 на суму 8828,54 грн. Крім того, відповідач зазначає, що позивач зверталася до суду із позовом про визнання протиправними та скасування вимог по єдиному внеску від 14.12.2018 №Ф-8010-50 та від 03.10.2019 №Ф-8010-50. Зазначено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду та постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 440/4733/19 вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2018 №Ф-8010-50 та від 03.10.2019 №Ф-8010/50 скасовано та відкликано. Водночас зазначені рішення суду не місять зобов`язальних вимог щодо приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи податкового органу та інтегрованої картки платника по єдиному внеску. Враховуючи зазначене, відповідач стверджує про відсутність підстав для внесення змін до інтегрованої картки по єдиному внеску фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю ОСОБА_2 відсутні.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є адвокатом. Перебувала на податковому обліку як самозайнята особа-адвокат у ДПІ у м. Полтаві з 06.02.2012 по 03.06.2013.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність (код КВЕД 69.10 діяльність у сфері права) з 19.06.2013 про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якого міститься у матеріалах справи. Взята на податковий облік з 20.06.2013.

Головним управління ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8010-50 У від 14.12.2018 на суму 9266,12 грн, яку направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Головним управління ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8010-50 від 03.10.2019 на суму 7965,54 грн, яку направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Не погоджуючись із вказаними вимогами позивач оскаржила їх до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 у справі № 440/4733/19, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування вимог задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.12.2018 № Ф-8010-50, Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.10.2019 Ф-010-50.

Водночас у відзиві на позов відповідачем зазначено, що рішення суду у справі №440/4733/19 не місять зобов`язальних вимог щодо приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи податкового органу та інтегрованої картки платника по єдиному внеску, огляду на, що підстави для внесення змін до інтегрованої картки по ЄСВ позивача відсутні.

31.01.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивачем.

З 05.06.2020 ОСОБА_1 перебуває на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (код КВЕД 69.10 діяльність у сфері права) про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якого міститься у матеріалах справи.

11.06.2021 Головного управління ДПС у Полтавській області винесено вимогу №Ф-8010-50 про сплату боргу (недоїмки) на суму 8828,54 грн.

Позивач не погоджуючись із зазначеною вимогою, звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно положень Порядку № 5 відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України від 05.07.2012 року № 5076 -УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076), статтею 1 якого визначено що, адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката зі здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI).

За змістом статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464), платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в контролюючому органі як особа, яка провадять незалежну професійну діяльність.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI ).

П. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, особи які здійснюють незалежну професійну діяльність є платниками єдиного внеску та повинні сплачувати його навіть і у разі не отримання прибутку від діяльності у сумі не меншій ніж розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 частини 8 статті 9 Закону).

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (частина 4 статті 25 Закону).

Відповідно до ч. 4 ст.4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 5 Закону № 2464-VI визначено, що особи, зазначені у пункті 5 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за умови взяття їх на облік фізичних осіб - підприємців та провадження ними одного виду діяльності одночасно як осіб, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті.

Колегія суддів звертає увагу, що зміни до ч. 4 ст. 4 щодо розповсюдження звільнення від сплати єдиного внеску на осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність та які є пенсіонерами чи особами з інвалідністю, внесені п.1 Розділу І Закону України № 592-IX від 13.05.2020.

Відповідно до п.1 Розділу II Прикінцеві положення Закону України № 592-IX від 13.05.2020 цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №0080954 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 20.11.2019.

Згідно даних інтегрованої картки платника податків, витяг з якої залучений до матеріалів справи, станом на 31.05.2021, сума заборгованості, без врахування штрафних санкцій та пені, становить 8828,54 грн., яка виникла за рахунок щоквартальних нарахувань: по строку 09.02.2018 - 8448,00 грн (автоматичні нарахування як ФОП, платнику загальної системи за 2017), по строку 19.04.2018 - 2457,18 (автоматичні нарахування як ФОП за І кв. 2018), по строку 02.05.2018 - 8448 (нарахування згідно самостійно поданого платником звіту за 2017), по строку 19.07.2018 - 2457,18 (автоматичні нарахування як ФОП) за 2 кв. 2018, по строку 19.102018 - 2457,18 (автоматичні нарахування як ФОП за 3 кв. 2018), по строку 21.01.2019 - 2457,18 (автоматичні нарахування як ФОП за 4-й кв. 2018), по строку 19.04.2019 - 2754,18 (автоматичні нарахування як ФОП за 1-й квартал 2019), по строку 19.07.2019 - 2754,18 (автоматичні нарахування як ФОП за 2-й квартал 2019), по строку 21.10.2019 - 2754,18 (автоматичні нарахування як ФОП за 3-й квартал 2019), по строку 20.01.2020 - 2754,18 (автоматичні нарахування як ФОП за 4-й квартал 2019), по строку 12.02.2020 - (- 918,06) (зменшено нарахування за грудень 2019 згідно рішення керівника як інваліду, по строку 21.04.2020 - 2078,12 (автоматичні нарахування) за 1-й кв. 2020, по строку 20.07.2020 - 1039,06 (автоматичні нарахування як самозайнятій особі) за 2-й квартал 2020, по строку 19.10.2020 - 3178,12 (автоматичні нарахування як самозайнятій особі) за 3-й квартал 2020, по строку 19.01.2020 - 3300, 00 (автоматичні нарахування як самозайнятій особі) за 4-й квартал 2020.

Як вище зазначено, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 у справі № 440/4733/19, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування вимог задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.12.2018 № Ф-8010-50, Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.10.2019 Ф-010-50.

Водночас у відзиві на позов відповідачем зазначено, що рішення суду у справі №440/4733/19 не місять зобов`язальних вимог щодо приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи податкового органу та інтегрованої картки платника по єдиному внеску, огляду на, що підстави для внесення змін до інтегрованої картки по ЄСВ позивача відсутні.

Таким чином, контролюючим органом не вносилися зміни до інтегрованої картки платника по єдиному внеску шляхом виключення інформації про суму ЄСВ, яка визначена відповідно до вимог Головного управління ДФС у Полтавській області від 19.12.2018 № Ф-8010-50 та Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.10.2019 Ф-010-50, а сплачені позивачем кошти були зараховані в рахунок погашення ЄСВ по скасованим вимогам.

З огляду на те, що відповідачем не здійснено перерахування та виключення з інтегрованої картки позивача суми ЄСВ, визначеної вимогами ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8010-50 від 14.12.2018 та від 03.10.2019, які було скасовано рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 у справі № 440/4733/19, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску від 11.06.2021 № Ф-8010-50.

Надаючи оцінку вимогам позивача в частині зобов`язання Головне управління ДПС у Полтавській області провести перерахунок з єдиного соціального внеску по платнику податків ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 без урахування недоїмки зазначеної у вимозі від 11.06.2021, суд зазначає наступне.

Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 ( далі - Порядок № 5).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 5 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу. Інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Згідно із пунктами 3, 5 розділу І Порядку № 5 оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

За змістом пункту 1 розділу ІІ Порядку № 5 ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Аналіз положень Порядку № 5 свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 лютого 2019 року (справа №805/4374/15-а).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про суму боргу, яка визначена відповідно до вимоги від 11.06.2021 № Ф-8010-50.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не впливають на правомірність висновків суду.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року по справі № 440/7945/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов