Справа № 620/7155/21
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 січня 2022 року

м. Київ

справа № 620/7155/21

адміністративне провадження № К/9901/48675/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі №620/7155/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, начальника відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Сороки Тетяни Олександрівни, заступника начальника відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Юрченко Ірини Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, начальника відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Сороки Тетяни Олександрівни, заступника начальника відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Юрченко Ірини Михайлівни, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.04.2021, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до зарахованих до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання в МВТУ імені Н.Е. Баумана з 01.09.1978 до 09.07.1981, періоду роботи з пільговим обчисленням стажу з 09.10.1985 до 09.10.1988 на Амурському целюлозно-картонному комбінаті в місті Амурськ Хабаровського краю та зарахованому стажу за роботу в Україні з 01.10.1996 до 07.01.2010 в загальному розмірі 20 років 6 місяців 24 дня додатково зарахувати період навчання в Московському лісотехнічному інституті з 01.09.1981 до 05.07.1985, періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 27.01.1986 з 09.11.1988 до 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер», з 12.12.1989 до 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центр», з 23.12.1991 до 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер», з 05.04.1994 до 16.09.1996 в Амурській філії комерційного банку «Дальпрогрес» та враховувати трудовий стаж в межах періоду з 09.11.1988 до 16.09.1996 за роботу на підприємствах в місті Амурськ Хабаровського краю, прирівняному до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, якого достатньо для призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути звернення позивача про призначення пенсії за віком з 02.01.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу визначені законодавством з 03.01.2021 підвищення пенсії за віком та провести виплати нарахованих сум пенсії, не отримані з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- визнати протиправними дії службових осіб відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову позивачу в прийнятті заяви та документів для призначення пенсії за віком з 04.01.2021;

- стягнути з начальника Сороки Тетяни Олександрівни відділу обслуговування громадян №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 475,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.;

- стягнути з заступника начальника Юрченко Ірини Михайлівни відділу обслуговування громадян №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 475,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати його за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.08.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформленого листом від 26.04.2021 № 2500-0205-8/22930, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Московському лісотехнічному інституті з 01.09.1981 по 05.07.1985, періоди роботи з 09.11.1988 по 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер», з 12.12.1989 по 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центр», з 23.12.1991 по 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер», з 05.04.1994 по 16.09.1996 в Амурській філії комерційного банку «Дальпрогрес», здійснивши зарахування періоду роботи у районах Крайньої Півночі з 09.11.1988 до 12.09.1989 на Хімічному заводі «Полімер» та з 12.12.1989 по 31.12.1990 в кооперативі «Комп`ютер-центр» у пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 02.01.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій він просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити зараховані судом першої інстанції періоди роботи з 01.01.1991 до 17.12.1991 в кооперативі «Комп`ютер-центрі», з 23.12.1991 до 05.04.1994 на Хімічному заводі «Полімер», з 05.04.1994 до 16.09.1996 в Амурській філії комерційного банку «Дальпрогрес» у пільговому обчисленні з розрахунку один рік за півтора року.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини 5 зазначеної норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною 6 статті 12 КАС України визначено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина 4 статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина 3 статті 12 КАС України).

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

У цій справі суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини 5 статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Як зазначено вище, процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Разом з тим, скаржником не наведено у касаційній скарзі доводів та мотивів, що дають підстави для висновку, що судове рішення, постановлене у зазначеній справі, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, позивачем не зазначено умов, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, за наявності яких можливе оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі №620/7155/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, начальника відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Сороки Тетяни Олександрівни, заступника начальника відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Юрченко Ірини Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко