Справа № 140/5541/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/5541/21 пров. № А/857/21086/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Житомирській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Плахтій Н.Б. у м.Луцьку Волинської області у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 140/5541/21 за адміністративним позовом Управління Держпраці у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Петрол Маркет" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2021 року позивач Управління Держпраці в Житомирській області звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет», у якому просив про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, а саме: заборонити виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в частині: АЗС, Житомирська область, Богунський район, місто Житомир, проспект Незалежності, 63, до усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 31.03.2021 №528/10-701.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведення позапланового заходу перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет» на предмет дотримання вимог законодавства у сферах охорони праці та промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, з питань оформлення трудових відносин на АЗС, Житомирська область, Богунський район, місто Житомир, проспект Незалежності, 63, належній відповідачу, проведеної на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 11.03.2021 №10033/1/1-21, було виявлено порушення, які створюють ризик настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності та загрозу життю працівників підприємства, зокрема: на підприємстві виконання робіт підвищеної небезпеки проводиться без складання та надання Управлінню Держпраці декларації відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки (Роботи, що виконуються на висоті понад 1.3. метра); не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки; не проведено декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки; працівники, які виконують роботи на висоті, не пройшли щорічне навчання та перевірку знань; не всім працівникам проведено спеціальне навчання та перевірку знань АЗС та АГЗП (операторів та помічників операторів); відсутні чергові протоколи вимірів (опору розтікання на основних заземлювачах, ізоляції, перехідних опорів, повного опору петлі фаза-нуль); відсутні оперативні журнали з результатами зовнішнього огляду електрообладнання вибухонебезпечних зонах. Згідно доводів позивача у разі виявлення таких порушень передбачено негайне зупинення робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки до повного усунення зазначених порушень.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

При вирішенні спірних правовідносин судом першої інстанції встановлено, що на час розгляду справи судом відсутні належні та достатні докази наявності перелічених в акті перевірки від 31.03.2021 №528/10-701 порушень ТзОВ «Вест Петрол Маркет» вимог законодавства у сфері охорони праці та промислової безпеки, що можуть створювати реальну загрозу життю та здоров`ю людей, та що усунення цих порушень вимагає вжиття заходів реагування у вигляді саме заборони виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки на АЗС.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що на підставі акта позапланової перевірки Управлінням Держпраці у Житомитрській області видано припис від 31.03.2021 №528/10-701 про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, яким ТзОВ «Вест Петрол Маркет» зобов`язано невідкладно усунути виявлені порушення. У суб`єкта господарювання ТзОВ «Вест Петрол Маркет» було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у частині виконання вимог припису від 31.03.2021 №528/10-701 та згідно опису виявлених порушень у акті позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 09.09.2021 №177/10-701 зазначено, що суб`єкт господарювання не провів ідентифікацію та декларування безпеки об`єкта підвищеної небезпеки, тобто суб`єктом господарювання не повністю усунуто порушення, виявлені в ході первісної позапланової перевірки.

Покликаючись на Положення порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою КМУ від 11.07.2002 №956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки», зазначає, що ідентифікація та декларування об`кта підвищеної небезпеки належить не лише до обов`язків власника, але й суб`єкта господарювання, в користуванні якого є хоча б один потенційний об`єкт підвищеної небезпеки. Однак, ТзОВ «Вест Петрол Маркет» перекладає відповідальність, ризики настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності на власника ТзОВ «Вест Петрол Груп», приховуючи факт неналежного користування об`єктом підвищеної небезпеки АЗС 08-13 та неналежного усунення порушень, зафіксованих актом перевірки та з метою уникнення відповідальності.

Скаржник наголошує, що виявлені у ході проведення перевірки та зафіксовані в акті Управління порушення, що залишились не усуненими на виконання вимог припису, кваліфікуються як такі, що сворюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей.

Згідно Постанови КМУ від 20.05.2020 №383 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду Державною службою з питань праці» встановлено ризики настання негативних наслідків та критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.

Так, у Додатку №1 до Постанови № 383 зазначено, що негативним наслідком від невиконання суб`єктом господарювання порушень, що були виявлені під час заходу державного нагляду (контролю) суб`єкта господарювання, а також неналежна експлуатація об`єктів підвищеної небезпеки, порушення вимог законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки може мати настання негативного наслідку для життя та здоров`я людини.

В даному випадку, експлуатація АЗС без належним чином проведено ідентифікації та декларування безпеки об`єкта підвищеної небезпеки значно збільшує ризики настання негативних наслідків, створює загрозу виникненю аварій, а також унеможливлює швидку та ефективну ліквідацію аварій та їх наслідків.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб покладено обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 (тут і надалі - Закон №877-V, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до норм ст. 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

У відповідності до ст. 38 Закону України «Про охорону праці» (далі Закон №2694-ХІІ) державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Приписами норми ч. 1 ст. 39 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, зокрема, мають право видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов`язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків в галузі охорони праці, охорони надр, безпечної експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, а також забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

У відповідності до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктом 16 п. 4 Положення передбачено, що Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці, навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Частиною 7 ст. 7 цього Закону передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

З аналізу наведених вище положень слідує, що підставою для звернення з позовом до суду про застосування заходів реагування є виявлення органом нагляду (контролю) порушення вимог законодавства, про що зазначається в акті перевірки.

Судом встановлено, що ТзОВ «Вест Петрол Маркет» зареєстроване як юридична особа та здійснює діяльність у сфері оптової торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний), роздрібної торгівлі пальним, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до договору від 17.12.2018 №1, укладеного між ТзОВ «Вест Ойл Груп» (орендодавець) та ТзОВ «Вест Петрол Маркет» орендар), останній для зберігання та реалізації нафтопродуктів, роздрібного продажу продовольчих та непродовольчих товарів, надання супутніх послуг, надання послуг громадського харчування прийняв від орендодавця у тимчасове платне користування майно (АЗС). Адреси майна визначається сторонами додатково у Додатках, що є невід`ємними частинами даного Договору. У додатку до цього договору оренди від 01.04.2019 №13/1 визначено перелік майна, яке орендує відповідач за адресою місцезнаходження АЗС, в тому числі: Житомирська обл., м.Житомир, вул.Незалежності, 63 (а.с.33-56).

Відповідно до наказу Управління Держпраці від 29.03.2021 №609 та виданого на його підставі направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 29.03.2021 №52//10 (а.с.14) та на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 11 березня 2021 року №10033/1/1-21 «Щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки суб`єктами господарювання, закладами, установами, у сфері управління (володінні, користування) яких перебувають місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (а.с13), посадовими особами Управління Держпраці у період з 30 по 31.03.2021 за адресою знаходження АЗС ТзОВ «Вест Петрол Маркет» Житомирська обл., м.Житомир, пр-т Незалежності, 63 було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки ТзОВ «Вест Петрол Маркет» на предмет дотримання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, та у формі інспекційного відвідування з питань оформлення трудових відносин.

За результатами перевірки складено акт від 31.03.2021 №528/10-701 (а.с.3-12), в якому зафіксовані порушення, які створюють ризик настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності та загрозу життю працівників підприємства, зокрема:

- на підприємстві виконання робіт підвищеної небезпеки проводиться без складання та надання Управлінню Держпраці декларації відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, а саме:(Роботи, що виконуються на висоті понад 1.3. метра), чим порушено вимоги статті 21 Закону України «Про охорону праці»;

-не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», статті 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», пункти 3, 18 Порядку ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки;

-не проведено декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», статті 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», пункти 4, 8, 15 Порядку ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки;

-працівники, які виконують роботи на висоті не пройшли щорічне навчання та перевірку знань, чим порушено вимоги статті 18 Закону України «Про охорону праці», пункт 1.12 розділ НПАОП 0.00-1.15-07 Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті;

-відсутні чергові протоколи вимірів (опору розтікання на основних заземлювачах, ізоляції, перехідних опорів, повного опору петлі фаза-нуль), чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», пунктів 1.3.1, 7.6.36 НПАОП 40.1-1.21-98 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів;

-не всім працівникам проведено спеціальне навчання та перевірку знань АЗС та АГЗП (операторів та помічників операторів), чим порушено вимоги статті 18 Закону України «Про охорону праці», пункт 4.1 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці».

-відсутні оперативні журнали з результатами зовнішнього огляду електрообладнання вибухонебезпечних зонах, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 7.6.36 НПАОП 40.1-1.21-98 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів;

Перевіркою встановлено й інші порушення, які не віднесено до таких, що несуть ризик настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності та загрозу життю працівників підприємства.

На підставі акта перевірки від 31.03.2021 Управлінням Держпраці видано припис про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці №528/10-701, яким ТзОВ «Вест Петрол Маркет» зобов`язано невідкладно усунути описані вище порушення (а.с.15-17).

Оскільки виявлені відповідачем порушення, зазначені в акті перевірки, створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, Управління Держпраці у Житомирській області звернулось до суду із вимогами про застосування до суб`єкта господарювання ТзОВ «Вест Петрол Маркет» заходів реагування у сфері державного нагляду до їх усунення.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції встановлено та не заперечується скаржником, що наявність частини порушень, на які вказує контролюючий орган, спростована наданими на розгляд суду доказами та поясненнями відповідача, також відповідачем здійснювались заходи щодо усунення порушень, які мали місце під час проведення перевірки. Однак, згідно доводів скаржника, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції неусуненими є порушення, які становлять загрозу життю і здоров`ю людей:

- не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», статті 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», пункти 3, 18 Порядку ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки;

- не проведено декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці», статті 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», пункти 4, 8, 15 Порядку ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

У постанові від 21 лютого 2020 року у справі №815/6365/17 Верховний Суд, крім іншого відмітив, що поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судом доказів, якими обґрунтовується їх наявність та зважаючи, що такі спори розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства.

При цьому, при обранні заходу реагування у вигляді повного зупинення роботи закладу, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, дійсно, перевіряючи обгрунтованість позовних вимог відповідного органу, що звернувся до суду в установленому законом поряд із вимогами про застосування заходів реагування, суд має перевірити: 1) відповідність виявлених порушень з вимогами законодавства, що регулюють дані правовідносини; 2) встановити обсяг та «вагу» зазначених в акті перевірки порушень на предмет існування реальної загрози життю та здоров`ю людей (працівників, відвідувачів); 3) оцінити зібрані під час розгляду спору по суті докази від усіх сторін на предмет здійснення суб`єктом господарювання заходів по усуненню порушень, виявлених під час перевірочного заходу (вжиття заходів по ініціюванню проведення позапланової перевірки, часткове/повне усунення виявлених порушень, пріоритет усунення реальних загроз над «паперовими порушеннями» тощо); 4) надати оцінку спірним правовідносинам щодо наявності/відсутності підстав для застосування заходів реагування.

Щодо покликань скаржника на те, що фіксування в акті перевірки порушень вимог законодавства у сфері техногенної та протипожежної безпеки є підставою для застосування судом заходів реагування, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в разі якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки стали спірними та перейшли в площину судового спору, то акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами контрольного заходу, є лише одним із доказів, оцінку якому дає виключно суд поряд з іншими доказами.

В протилежному випадку (якщо би виключно акт органу нагляду свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог законів, правил, інструкцій тощо) функція суду була би нівельована, оскільки останній не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт органу нагляду своїм рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №826/19328/16.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що застосування заходів реагування спрямовано не як санкція для відповідача, а є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей; забезпечення безпеки життя та здоров`я людей, які працюють та перебувають у будівлі АЗС, від будь-якого ризику настання небезпечних чинників, а захід реагування має тимчасовий та спонукаючий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення виявлених порушень.

У свою чергу, слід врахувати, що при вирішенні питання про наявність підстав для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення та заборони виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, слід також виходити з об`єктивної можливості усунення виявлених порушень.

Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання ст.1 Першого протоколу спирається на справедливу рівновагу (баланс) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі Спорронґ і Льоннрот проти Швеції).

Однак цей баланс не варто розуміти як необхідність обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі. Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами - обґрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. Справедливого балансу не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення в справі «Трегубенко проти України»).

Тобто порушення ст.1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23.01.2014р. в справі East/West Alliance Limited проти України).

У пошуках справедливої рівноваги Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питаннях (як і в питаннях наявності суспільного інтересу) також визнає за державою достатньо широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги позивача необхідність вжиття до відповідача заходів реагування зумовлена наявністю неусунутих порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, зафіксованих актом Управління Держпраці у Житомирській області від 31.03.2021 №528/10-70, складеному за результатами проведення позапланового заходу перевірки суб`єкта господарювання ТзОВ «Вест Петрол Маркет» на предмет дотримання ним вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, та у формі інспекційного відвідування з питань оформлення трудових відносин.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону №2694-ХІІ що державна політика в галузі охорони праці базується, у тому числі на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

В силу приписів ст.13 Закону №2694-ХІІ роботодавець є носієм обов`язку створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, зокрема розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів.

Статтею 9 Закону України від 18.01.2001 №2245-ІІІ «Про об`єкти підвищеної небезпеки (далі - Закон №2245-III) передбачено, що суб`єкт господарської діяльності ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин. Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України.

В розумінні ст.1 Закону №2245-III об`єктом підвищеної небезпеки є об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру; ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки - порядок визначення об`єктів підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №956 затверджено Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки та Порядок декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки.

Відповідно до пунктів 3, 18 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації. Суб`єкт господарювання складає повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 (додаток 1) і надсилає його у двотижневий термін відповідним територіальним органам Держпраці, ДСНС, Держекоінспекції, державної санітарно-епідеміологічної служби, Держархбудінспекції, а також відповідній місцевій держадміністрації або виконавчому органу місцевої ради (далі - уповноважені органи). Місцеві держадміністрації або виконавчі органи місцевих рад публікують відомості про об`єкти підвищеної небезпеки за формою згідно з додптком 4 в друкованих засобах масової інформації регіональної сфери розповсюдження протягом 30 днів після отримання повідомлення.

Пунктами 22 - 25 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки передбачено, що уповноважені органи ведуть облік об`єктів підвищеної небезпеки на підставі повідомлень про результати ідентифікації. Державний реєстр об`єктів підвищеної небезпеки веде Держпраці. Включення об`єкта підвищеної небезпеки до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється протягом 30 робочих днів після подання суб`єктом господарювання до територіального органу Держпраці повідомлення про результати ідентифікації. Територіальний орган Держпраці не пізніше, ніж через десять робочих днів після реєстрації об`єкта підвищеної небезпеки письмово повідомляє суб`єктові господарювання про включення такого суб`єкта до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки.

Суб`єкт господарювання письмово повідомляє про включення об`єкта підвищеної небезпеки до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки іншим уповноваженим органам. У разі, коли за результатами ідентифікації об`єкти не віднесено до об`єктів підвищеної небезпеки, територіальний орган Держпраці надсилає суб`єктові господарювання інформацію про результати ідентифікації.

Частинами першою, п`ятою статті 10 Закону №2245-III передбачено обов`язок суб`єкта господарської діяльності підготувати і подати до місцевих органів виконавчої влади декларацію безпеки об`єкта підвищеної небезпеки. Вимоги частини першої цієї статті поширюються на підприємства, установи, організації, які планують експлуатувати хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки.

За визначенням, наведеним у статті 1 названого Закону, декларація безпеки - документ, який визначає комплекс заходів, що вживаються суб`єктом господарської діяльності з метою запобігання аваріям, а також забезпечення готовності до локалізації, ліквідації аварій та їх наслідків.

При цьому, згідно п.п. 4, 5, 8 Порядку декларування об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 11.07.2002 за № 956 для об`єктів підвищеної небезпеки, що експлуатуються, декларація безпеки складається як самостійний документ. Декларація безпеки повинна включати: результати всебічного дослідження ступеня небезпеки та оцінки рівня ризику; оцінку готовності до експлуатації об`єкта підвищеної небезпеки відповідно до вимог безпеки промислових об`єктів; перелік прийнятих з метою зниження рівня ризику рішень і здійснених з метою запобігання аваріям заходів; відомості про заходи щодо локалізації і ліквідації можливих наслідків аварій. Декларація безпеки разом з позитивним висновком експертизи подається відповідним територіальним органам, серед іншого Держпраці.

Тобто, порядок ідентифікації та декларування об`єктів підвищеної небезпеки є різними за своїм змістом поняття.

Разом з тим, судом першої інстанції слушно вказано на те, що аналіз наведених положень дозволяє стверджувати, що обов`язок з ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки покладається на власника такого об`єкта або його користувача.

Матеріали справи містять копію повідомлення ТзОВ «Вест Ойл Груп» (власника АЗС) від 23.12.2015 про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки - АЗК з АЗГП «Вест Ойл Груп» в м.Житомирі, вул.Ватутіна (Незалежності), 63 (а.с.76-84). Як видно із листа Управління Держпраці у Житомирській області від 12.12.2017 №5335, зазначений об`єкт Управлінням внесено до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки з присвоєнням об`єкту коду 18.34524327.05.2 (а.с.83-84).

У 2017 році ТзОВ «Вест Ойл Груп» підготувало декларацію безпеки об`єкта підвищеної небезпеки та подало її до Управління Держпраці у Житомирській області для реєстрації. Листом-повідомленням від 24.01.2017 №314 Управління Держпраці у Житомирській області повідомило ТзОВ «Вест Ойл Груп» про те, що декларація безпеки АГС з АГЗП за адресою м.Житомир, вул.Ватутіна, 63 зареєстрована у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки за номером 18.34524327.05.2 Д (а.с.85-164).

Про ці обставини відповідач повідомляв Управління Держпраці у Житомирській області листом від 16.04.2021 та від 05.05.2021 (а.с.166-171).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Крім того, згідно пояснень, наведених відповідачем у доповненні до відзиву, відповідачем попри відсутність на час здійснення перевірки обов`язку проведення ідентифікації АЗК 08-13 (м. Житомир, проспект Незалежності (попередня назва Ватутіна), 63) вжито відповідні заходи, спрямовані на ідентифікацію цього об`єкта, що перебуває у користуванні ТзОВ «Вест Петрол Маркет».

Так, відповідно до змісту листа Управління Держпраці у Волинській області від 30.09.2021 № 4246/07, який наданий відповідачу, органом Держпраці зокрема повідомлено, що АЗК з АГПЗ №308-13 «Ватутіна» за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 63 відповідно до п. 25 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2020 № 965 не віднесено до об`єктів підвищеної небезпеки.

Отже, до включення вищезазначеного об`єкта до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки у відповідача також відсутній обов`язок здійснювати реєстрацію декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки АЗС за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 63.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні підстави для примусового застосування до відповідача заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді заборони виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в частині: АЗС, Житомирська область, Богунський район, місто Житомир, проспект Незалежності, 63,

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 140/5541/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 17.01.2022.