Справа № 520/10563/21
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 520/10563/21

адміністративне провадження № К/990/2389/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Державного підприємства «Південна залізниця» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі №520/10563/21 за позовом Державного підприємства «Південна залізниця» до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкової вимоги та рішення,

УСТАНОВИВ:

17.01.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державного підприємства «Південна залізниця» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі №520/10563/21.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 4 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме підрозділу 9 розділу IV «Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, та частини 4 розділу IV «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень- рішень платникам податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 в частині виключення з інтегрованої картки платника інформації про узгодженість грошового зобов`язання внаслідок касаційного оскарження податкових повідомлень- рішень.

Верховний Суд зазначає, що у випадку посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Верховний Суд зауважує, що зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що питання щодо застосування вказаних скаржником норм права не ставилося перед судами попередніх інстанцій.

Скаржником не обґрунтовано, в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній правовий висновок Верховного Суду, як такі норми мають застосовуватись.

Відмовляючи частково в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що податковий борг позивача виник на підставі податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2016 у сумі 80766998,00 грн та штрафних санкцій в розмірі 19110216,50 грн, не сплаченого у встановлений законодавством строк (згідно з положеннями п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Твердження позивача щодо протиправності оскаржуваної вимоги №70778-13 від 09.04.2021 з підстав оскарження ним у судовому порядку податкового-повідомлення рішення від 17.10.2016 № та перебування вказаної справи на розгляді у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду колегією суддів відхилені, оскільки відповідно до приписів статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду, у зв`язку з чим на підставі абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов`язання є узгодженим.

Щодо вимоги про скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області про опис майна у податкову заставу від 09.04.2021 № 70778-13, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки позивач станом на 09.04.2021 року мав не сплачений податковий борг, то оскаржуване рішення прийнято за наявності визначених законом підстав та уповноваженою особою, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. При цьому суди керувалися підпунктом 89.1.2 пункту 89.1, пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що оскільки податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2016 Головного управління ДФС у Харківській області, на підставі якого виник податковий борг, не скасоване та є чинним, позивачем не сплачено самостійно суму податкового боргу, податкова вимога Головного управління ДФС у Харківській області від 09.04.2021 №70778-13 на суму податкового боргу з основного платежу та штрафної санкції прийнята на підставі визначеного контролюючим органом узгодженого грошового зобов`язання, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню в цій частині.

Касаційна скарга не містить доводів, які б спростовували вищенаведені висновки.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Південна залізниця» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 у справі №520/10563/21 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва