Справа № 808/2525/15
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 р. Справа № 808/2525/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021, суддя Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 16.07.21 по справі № 808/2525/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп"

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп", звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі) від 30.10.2014 № та № .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі позивач посилається на протиправність висновків податкового органу, зроблених в акті перевірки, з якими погодився суд першої інстанції, стосовно безпідставного віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання пального на загальну суму 21195968 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Талис Плюс», ТОВ «Барилит Плюс» та ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД Петролеум». Виконання договорів постачання нафтопродуктів із вищезазначеними контрагентами підтверджується первинними документами, які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства та мають усі необхідні реквізити. Реальність здійснення господарських операцій та наявність господарської мети підтверджується подальшою реалізацією з метою отримання доходу придбаних нафтопродуктів через АЗС, про що свідчать товарно-транспортні накладні. Позивач вважає висновки, викладені в акті перевірки, такими, що не відповідають діючому податковому законодавству та фактичним обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 18.01.2022 представник позивача, Дідович А.К., та представник відповідача, Захарченко В.Ф., підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в період з 07.08.2014 по 11.09.2014 фахівцями СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі, на підставі направлень від 06.08.20144 № № 447,448, відповідно до наказу від 06.08.2014 № 415 та згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено виїзну перевірку ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» з питань правильності обчислення від`ємного значення податку на додану вартість за червень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складений Акт № 299/28-04-42/37221323 від 18.09.2014.

У вказаному акті за наслідками перевірки достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на додану вартість за період з 01.06.2014 по 30.06.2014 зазначено про таке:

1) Перевіркою відображених у рядку 10.1 Декларацій „Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які: підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою показників за період з 01.06.2014 року по 30.06.2014 року у загальній сумі ПДВ 26 453 907 грн. (колонка Б) встановлено завищення задекларованих ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» показників на загальну суму ПДВ 21196058,16 грн, в тому числі по періодах: червень 2014 - 21195968 грн.

Так, податковим органом у акті перевірки зроблено висновок, що ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання пального та газу на загальну суму 21195968,16 грн від ТОВ «Талис Плюс» () на загальну суму ПДВ 8 050 420,62 грн, в тому числі за червень 2014 року 8050420,62 грн; ТОВ «Барилит Плюс» () на загальну суму ПДВ 11523504,88 грн, в тому числі за травень 2014 року - 11523594,88 грн; ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД Петролеум» () на загальну суму ПДВ 1622042,66 грн, в тому числі за травень 2014 року - 565 987,91 грн, за червень 2014 року - 1 056 054,75 грн.

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 7201350 грн, в тому числі по періодам: червень 2014 року - 7201350 грн, та занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України на загальну суму 13994618 грн, в тому числі по періодам: червень 2014 року - 13994618 грн.

На підставі акту перевірки № 299/28-04-42/37221323 від 18.09.2014 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

1) № від 30.10.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 20991,927 грн, у т.ч. за основним платежем - 13 994 618 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 6 997 309 грн, з яких:

по контрагенту ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД Петролеум» - 2433063,99 грн (1 622 042,66 грн основного платежу, 811021,33 грн штрафних (фінансових) санкцій);

по контрагенту ТОВ «Талис Плюс» - 1273606,11 грн (849 070,74 грн основного платежу, 424535,37 грн штрафних (фінансових) санкцій);

по контрагенту ТОВ «Барилит Плюс» - 17285256,90 грн (11523504,60 грн основного платежу, 5761752,30 грн штрафних (фінансових) санкцій) (т.9 а.с. 191).

2) № від 30.10.2014, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2014 року на суму 7 201 350 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Талис Плюс».

Зазначені рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників та Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарг позивача останні залишенні без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін (рішення № 2742/10/28-10-10-4-33 від 04.02.2015, № 6519/6/99-10-01-04-25 від 30.03.2015).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями від 30.10.2014 №№ ,, позивач звернувся до суду із вимогами про їх скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відносини позивача з контрагентами ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» не підтверджені визначеними чинним на час здійснення господарських операцій нормами законодавства первинними документами, а отже вказані господарські відносини не мали реального характеру. Також позивачем не підтверджено підстав виписки податкових накладних, по яких останній формував податковий кредит, з огляду на неспівпадіння дат першої події для цілей оподаткування ПДВ (дат фактичної поставки товару) та дат підписання актів приймання-передачі такого товару сторонами укладених договорів, на підставі яких виписані податкові накладні.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки та у перевіреному періоді позивач мав господарські взаємовідносини з контрагентами постачальниками ТОВ «Талис Плюс», ТОВ «Барилит Плюс» та ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» по операціям з придбання нафтопродуктів.

Так, між ТОВ «Запоріжнафопродуктгруп» та ТОВ "Талис Плюс" у червні 2014 року здійснювались взаємовідносини за договорами поставки №30/05-1П від 30.05.2014, №01/06-14П від 01.06.2014, та №31/05-1П від 31.05.2014 (всі договори ідентичні за змістом, та укладені на кожну окрему поставку).

Згідно положень п. 1.1, 1.2 вказаних договорів, постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов Договору. Номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються Сторонами у Додаткових угодах Договору, які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до пп. 2.1.1-2.1.3 п. 2.1 Договору Постачальник зобов`язується:

-передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього Договору за умови оформлення відповідних актів прийому-передачі або інших документів, які є невід`ємною частиною Договору.

-забезпечити якість нафтопродуктів, що поставляються, згідно з показниками діючих ДСТУ та технічних умов.

Під час передачі нафтопродуктів Постачальник за вимогою Покупця надає копії Сертифікактів відповідності на нафтопродукти.

Відповідно до пп. 3-4 Договору якість Товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника Товару.

Поставка Товару здійснюється на основі заявки Покупця та підписаної Сторонами Додаткової угоди до Договору.

Товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010).

Умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимого Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року).

Загальна кількість відвантажуваного Товару може відрізнятись від кількості, передбаченої Додатковою угодою, але не більше +/-10%.

Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Відповідно до п. 6.1 Договору Покупець здійснює приймання Товару за кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв`язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008, згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов дійсного Договору та Додаткових угод до нього.

Для проведення перевірки позивачем були надані податкові накладні, в яких зазначено:

- дата виписки податкової накладної та її порядковий номер;

- продавець: ТОВ "Талис Плюс" (наведено його реквізити, аналогічні реквізитам договору);

- покупець: ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" (наведені його реквізити, аналогічні реквізитам договору);

- умова поставки: договір №30/05-1П від 30.05.2014, №01/06-14П від 01.06.2014 та №31/05-1П від 31.05.2014 (всі договори однакові за змістом та укладені на кожну окрему поставку);

- назва товару, одиниця виміру, кількість, ціна поставки без ПДВ, сума ПДВ, загальна сума з ПДВ;

- підпис і прізвище особи, яка склала податкову накладну.

До перевірки були надані акти-приймання-передачі нафтопродуктів від ТОВ «Талис Плюс», відповідно до яких ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛИС ПЛЮС», іменоване надалі «ПОСТАЧАЛЬНИК», в особі директора Север`янов С.В., що діє на підставі Статуту, з одного боку, та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП», іменоване надалі «ПОКУПЕЦЬ», в особі генерального директора Головко О.В., що діє на підставі Статуту, з іншого боку склали цей акт про наступне:

1. Згідно з умовами Договору поставки нафтопродуктів №31/05-1П від 31.05.14р. Постачальник передав, а Покупець прийняв протягом періоду червень 2014р. на умовах EXW (Резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) нафтопродукти у відповідному асортименті по відповідній ціні.

Колегією суддів в ході розгляду справи встановлено, що в момент передачі товару на АЗС сторонами не складався первинний документ, який підтверджує таку передачу, у формі акту за формою № 14-НК.

Перевіркою встановлено відображення ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» в додатку 5 "Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до декларації з податку на додану вартість за червень 2014 (реєстраційний № від 21.07.2014) з урахуванням уточнюючого розрахунку за червень 2014 (реєстраційний № від 04.08.2014) в розділі 2 "Податковий кредит" ПДВ у сумі 8050420,62 грн по операціях з придбання пального у ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС».

До перевірки позивачем надано сертифікати відповідності на поставлене пальне, видані Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики: № UA1.182.0151318-13; № UA1.035.0193654-11; № UA1.035.0193651-11, № UA1.035.007536-12.

Відповідно до вказаних сертифікатів виробниками продукції зазначено ТОВ «Уністрой» м. Дніпропетровськ вул. Океанська, 11 , Україна, та ПАТ «Укртатнафта», 39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, .

Відповідачем в ході проведення перевірки встановлено та відображено в акті перевірки, що згідно отриманих сертифікатів якості, виданих та завірених печаткою ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «Уністрой», бензин, на який складені акти прийому передачі, вироблений підприємствами ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «Уністрой», але в ланцюгах постачання ці постачальники відсутні.

Відповідачем в ході перевірки встановлено, що:

- відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (Форма 1-ДФ) за 2 квартал 2014 року, що на підприємстві ТОВ «Талис Плюс» працювало 0 осіб (відображено з прочерками);

- відповідно до додатку АМ Декларації з податку на прибуток за 2013 рік ТОВ «Талис Плюс» відображено наявність основних засобів у сумі 8 788 грн. ТОВ «Талис Плюс», не є виробником.

ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» включило до податкового кредиту червня 2014 ПДВ в сумі 8050420,62 грн по оформлених ТОВ «Талис Плюс» в червні 2014 податковим накладним на поставку бензину.

Постачальником на адресу ТОВ «Талис Плюс» пального у червні 2014р. було ТОВ "Швейцарський центр освіти "Мастерс" (), яким згідно ПН №1 від 30.06.2014р. відвантажено пальне, на загальну суму 1 129 283 453,26 грн., в т.ч. ПДВ 188 213 908,88 грн.

Інформація про ТОВ «ШЦО «Мастерс» в АІС «Податковий блок» відсутня. Податкова декларація з ПДВ та відповідними додатками до неї за травень, червень 2014 року станом на дату написання акту перевірки не подана.

Згідно з АІС «Податковий блок» та АІС «Архів електронної звітності» постачальником ТОВ «ШЦО «Мастерс» у червні 2014 року було ТОВ «Торговий дім «Шеф» ().

Згідно Єдиному реєстру податкових накладних за перевірений період для ТОВ "ЩЦО "МАСТЕРС" зареєстровано 15.07.2014 податкову накладну №1 від 30.06.2014 (дата реєстрації в системі ЄРПН 15.07.2014) на загальну суму 1 128 987 875,04 грн., в т.ч. ПДВ 188 164 645,84 грн. від контрагента продавця ТОВ «Торговий дім " ШЕФ» (38920522).

Під час проведення перевірки від ГОВ СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі було отримано доповідну №4558/вн від 02.09.2014, в якій зазначено, що співробітниками ОУ СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі були направлені запити в адресу ТОВ «Талис Плюс». Станом на дату написання акту відповіді на направлені запити не отримано. Також співробітниками ОУ був здійснений виїзд на податкову адресу ТОВ «Талис Плюс», а саме: м. Дніпропетровськ, пров. Джинчарадзе, буд. 4, корп. 1, та встановлено, що дане підприємство ніколи не знаходилось за вказаною адресою, про що складено довідку про місце незнаходження СГД за податковою адресою. Під час аналізу податкової звітності ТОВ «Талис Плюс» було встановлено, що ОСОБА_1 займав посаду директора з листопада 2012 року. Також встановлено, що гр. ОСОБА_1 , згідно відомості з центральної бази даних ДРФО отримував доходи на ТОВ «Діктон». Був здійснений виїзд з метою вручення запиту щодо отримання відомостей про гр. ОСОБА_1 та встановлено, що останній на ТОВ Діктон» працював водієм вантажного автомобіля з лютого 2012, в березні 2014 звільнився. Відносно того, що ОСОБА_1 працює за сумісництвом директором ТОВ Талис Плюс», серед керівництва та співробітників ТОВ «Діктон» інформації не було.

Також від ГОВ СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі було отримано доповідну №4789/вн від 17.09.2014, в якій надано інформацію про направлення запитів на адресу оперативного управління ДПІ у Печерському р-ні м. Києва щодо отримання інформації про постачальника пального в адресу ТОВ «Талис Плюс», а саме: ТОВ «Швейцарський центр освіти «Мастерс», яке зареєстроване відповідно в ДПІ у Печерському р-ні м. Києва, дані про директора, бухгалтера, засновників у податковому блоці відсутня. Декларація за червень 2014 року відсутня. Відповідь станом на 17.09.2014 не отримана.

На запит до оперативного управління ДПІ у Дніпровському р-ні м. Києва щодо постачальника ТОВ «Талис Плюс» у другій ланці, а саме ТОВ «ТД «Шеф», та отримання матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ст. 205 КК України, щодо фіктивного підприємництва ТОВ «ТД «Шеф», отримана відповідь, в якій зазначено, що у провадженні СУ ФР ДПІ у Дніпровському р-ні м. Києва знаходиться кримінальне провадження за ч. 2 ст. 205 КК України, відносно групи невстановлених осіб, які діяли за попередньою змовою, з метою прикриття незаконної діяльності створили суб`єкт підприємницької діяльності ТОВ ТД «Шеф» (), від імені службових осіб СПД надавалися послуги по незаконному формуванню податкового кредиту, через використання банківських рахунків якого, проводили операції з незаконного обготівкування грошових коштів, тобто використовувалися невстановленними особами у незаконній діяльності, а фінансові операції, проведені за їх участю, мають ознаки операцій, пов`язаних з легалізацією коштів, здобутих злочинним шляхом у результаті незаконної діяльності.

Згідно отриманих сертифікатів походження на бензин, отриманий ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» від ТОВ «Талис Плюс», виробниками бензину є ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «Уністрой», але в ланцюгах постачання бензину до ТОВ «Талис Плюс» підприємства-виробники ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «Уністрой» не задіяні.

Враховуючи викладене, відповідачем зроблено висновок, що реальність проведених господарських операцій з придбання позивачем бензину від ТОВ «Талис Плюс» () за червень 2014 року не підтверджується у зв`язку з:

- відсутністю платника за податковою адресою;

- відсутністю складських приміщень;

- незначною кількістю трудових ресурсів, що фізично не могли б виконати зазначені вище операції з реалізації товарів;

- непідтвердження фактів отримання товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання від постачальників (ТОВ "ЩЦО "МАСТЕРС" ().

Виходячи з вищенаведеного, фактичного здійснення господарської операції не відбувалось.

Також, між ТОВ «Запоріжнафопродуктгруп» та ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД Петролеум» у червні 2014 року здійснювались взаємовідносини за договором поставки №12/14-П від 27.03.2014 року.

Згідно умов вказаного договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити газ вуглеводний скраплений марки СПБТ, надалі по договору товар. Одиниця виміру товару метрична тонна.

Асортимент, кількість, ціна, вартість товару визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді до даного Договору.

Умови поставки - склад Покупця (АЗС). Допускається постачання товару кількома партіями. Місця поставки для кожної партії Товару узгоджується за домовленістю Сторін.

Строк поставки для кожної партії Товару визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді до Договору.

Виконання зобов`язань за даним договором підтверджується належним чином оформленими і підписаними сторонами видатковими накладними або іншими документами, які є невід`ємною частиною Договору.

Покупець зобов`язаний провести оплату за фактично поставлений товар (в сумі, що визначена згідно видаткових накладних або інших документів, які є невід`ємною частиною Договору) на протязі 10 (десяти) банківських днів, з дати отримання вимоги Постачальника про оплату за товар, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, або іншим способом погодженим між Сторонами, що не суперечить чинному законодавству України.

Якість товару повинна відповідати вимогам ДСТУ 4047-2001 і повинна бути підтверджена паспортом якості виробника.

Приймання-передача товару здійснюється відповідно до інструкції, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 червня 2002 р. №332 (Далі Інструкція), а також умов цього Договору, додаткових угод, специфікацій до нього.

Для проведення перевірки надано податкові накладні, в яких зазначено:

- дата виписки податкової накладної та її порядковий номер;

- продавець: ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" (наведено його реквізити, аналогічні реквізитам договору);

- покупець: ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" (наведені його реквізити, аналогічні реквізитам договору);

- умова поставки: договір №12/14-П від 27.03.2014;

- назва товару, одиниця виміру, кількість, ціна поставки без ПДВ, сума ПДВ, загальна сума з ПДВ;

- підпис і прізвище особи, яка склала податкову накладну.

Суми податку на додану вартість за вищенаведеними податковими накладними включено ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТ» до податкового кредиту за червень 2014 та відображено у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних (вх. № від 21.07.2014), які відповідають даним додатку 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізи контрагентів» (Д5) (№ від 21.07.2014 ряд.164) до податкової Декларації з податку на додану вартість за червень 2014 (вх. № від 21.07.2014) у сумі 1622042,66 грн.

До перевірки були надані акти-приймання-передачі газу від ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» (всі акти подібні за змістом), згідно яких ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», іменоване надалі «ПОСТАЧАЛЬНИК», в особі директора Север`янов С.В., що діє на підставі Статуту, з одного боку, та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП», іменоване надалі «ПОКУПЕЦЬ», в особі генерального директора Головко О.В., що діє на підставі Статуту, з іншого боку склали цей акт про наступне:

Згідно з умовами Договору поставки нафтопродуктів №12/14-П від 27.03.14 Постачальник передав, а Покупець прийняв протягом періоду червень 2014 на умовах (АЗС Покупця) нафтопродукти в зазначеному асортименті по зазначеній в акті ціні.

Колегією суддів в ході розгляду справи встановлено, що в момент передачі товару на АЗС сторонами не складався первинний документ, який підтверджує таку передачу, у формі акту за формою № 14-НК.

За газ, який був отриманий у червні 2014 року, оплата у перевіряємому періоді не відбувалась.

До перевірки на поставлену продукцію ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕРРОЛІУМ» надано сертифікати відповідності, видані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України: № UA1.145.0229460-13; № UA1.145.0229463-13.

Відповідно до вказаних сертифікатів виробником продукції зазначено ПАТ «УКРНАФТА», 04053, Україна, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5 (виробнича адреса: Україна, 17600, Чернігівська обл., смт. Варва, вул. Лісова, 1, Гнідинцівський ГПЗ).

Згідно податкової звітності, поданої до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, інформація про загальну чисельність працюючих на ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» відсутня.

Інформація щодо приміщень, які використовував ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» у своїй діяльності, станом на момент перевірки відсутня.

Також в ході аналізу податкової звітності, поданої ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» до податкового органу та у зв`язку з не поданням балансу підприємства, встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Фактично ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності.

Крім того, згідно базах даних Міндоходів України не встановлено отримання ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» дозвільних документів на проведення діяльності, яка їх потребує.

Виходячи з наведеного, відповідачем в акті перевірки зроблено висновок, що ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» здійснював діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Також, між ТОВ «Запоріжнафопродуктгруп» та ТОВ «Барилит Плюс» у червні 2014 року здійснювались взаємовідносини на підставі договорів №2904-1-НП від 29.04.2014р №2904-2-НП від 29.04.2014р., №3004-1-НП від 30.04.2014р., №3004-28-НП від 30.04.2014, №01/14 від 01.05.2014, №01/68 НП від 01.05.2014 (всі договори ідентичні за змістом, та укладені на кожну окрему поставку).

Згідно умов вказаних договорів Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов Договору.

Номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються сторонами у Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною Договору.

Постачальник зобов`язується:

- Передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього Договору за умови оформлення відповідних актів прийому-передачі або інших документів, які є невід`ємною частиною Договору.

- Забезпечити якість нафтопродуктів, що поставляється, згідно з показниками діючих ДСТУ та технічних умов.

Якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу виробника Товару.

Поставка Товару здійснюється на основі заявки Покупця та підписаної Сторонами Додаткової угоди до Договору.

Товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до Договору, на умовах EXW- резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010).

Загальна кількість відвантажуваного Товару може відрізнятись від кількості, передбаченої Додатковою угодою, але не більше +/-10%.

Сторони укладають акти прийомупередачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу.

Покупець здійснює оплату за Товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту прийому-передач Товару або інших документів.

Оплата здійснюється на підставі виставленого Постачальником рахунку, або на інших умовах, передбаченим діючим законодавством України.

Покупець здійснює приймання Товару кількістю та якістю згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту і зв`язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008, згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов дійсного Договору та Додаткових угод до нього.

До перевірки надано акти приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів, згідно яких ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС», іменоване надалі «Постачальник», в особі директора Афоніна І.Ф., що діє на підставі Статуту, з однієї Сторони, та ТОВ «ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП» в особі генерального директора Головко О. В., що діє на підставі Статуту, з іншої Сторони, склали цей акт про наступне:

Згідно з умовами Договору поставки нафтопродуктів №2904-2-НП від 29.04.2014 Постачальник передав, а Покупець прийняв протягом періоду Травень 2014 на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) нафтопродукти в зазначеному асортименті по зазначеній в акті ціні.

Акти скріплені печатками підприємств.

Для проведення перевірки надано податкові накладні, в яких зазначено:

- дата виписки податкової накладної та її порядковий номер;

- продавець: ТОВ "Барилит Плюс" (наведено його реквізити, аналогічні реквізитам договору);

- покупець: ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" (наведені його реквізити, аналогічні реквізитам договору);

- умова поставки: договір №2904-1-НП від 29.04.2014, №2904-2-НП від 29.04.2014, №3004-1-НП від 30.04.2014, №3004-28-НП від 30.04.2014, №01/14 від 01.05.2014, №01/68 НП від 01.05.2014 (всі договори однакові за змістом та укладені на кожну окрему поставку);

- назва товару, одиниця виміру, кількість, ціна поставки без ПДВ сума ПДВ, загальна сума ПДВ;

- підпис і прізвище особи, яка склала податкову накладну.

На поставлену продукцію ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» надано сертифікати відповідності, видані державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики:

№ UA1.182.0151318-13 - Виробник продукції: ТОВ «Уністрой», м. Дніпропетровськ, вул. Океанська, 11, , Україна; № UA1.035.0193654-11 - Виробник продукції: ПАТ «Укртатнафта», 39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, ; № UA1.035.0193651-11 - Виробник продукції: ПАТ «Укртатнафта», 39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, код ЄДРПОУ, 00152307; № UA1.035.007536-12 - Виробник продукції: ПАТ «Укртатнафта», 39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, .

Згідно отриманих сертифікатів походження на бензин, отриманий ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» від ТОВ «Барилит Плюс», виробниками бензина є ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «Уністрой», але в ланцюгах постачання бензину ТОВ «Барилит Плюс» підприємства-виробники ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «Уністрой» не задіяні.

Проаналізувавши звітність ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» відповідач встановив, що кількість працюючих на підприємстві інформація відсутня, основні фонди та транспортні засоби відсутні. Розрахунки між суб`єктами господарювання у травні-червні 2014 не проводились.

В ході відпрацювання взаємовідносин ТОВ «Запоріжнафтопродуткгруп» та ТОВ «Барилит Плюс» отримано службову записку від ГОВ СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі №3862/вн від 08.08.2014, згідно якої надається перелік заходів здійснених при супроводженні перевірки, а саме:

1. Працівниками податкової міліції ОУ СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі здійснено виїзд на юридичну адресу ТОВ «Барилит Плюс» - м. Дніпропетровськ, вул. 152 Дивізії, будинок 3, де було опитано представника власника вказаного приміщення, а саме менеджера ТОВ «НВО «Сигма-Т» () Усенко Ірину Миколаївну. Зі слів останньої, невідомою особою (жінка років 30), використовуючи реквізити та печатку підприємства ТОВ «Барилит Плюс» було укладено договір оренди від 27.05.2014 року кімнати №229 на другому поверсі приміщення за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 152 Дивізії, будинок 3, але фактично вказана кімната ніким не відвідувалась. За вказаною адресою міський телефон, факс, соціальна мережа «Інтернет» відсутня, також відсутні меблеві одиниці та офісна техніка. Особа за даними ОСОБА_2 , та інші працівники та посадові особи ТОВ «Барилит Плюс», менеджеру ОСОБА_3 не знайомі.

2. Під час проведення оперативних заходів було встановлено, що телефон НОМЕР_1 , що вказаний у реєстраційній картці ТОВ «Барилит Плюс», фактично належить та закріплений за підприємством ТОВ «Діктон» (), яке фактично знаходиться на 4 поверсі будинку за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Благоєва, 31-Г. Під час телефонної розмови, жінка що представилась бухгалтером вказаного СГД ОСОБА_4 , пояснила що ОСОБА_2 є її давньою знайомою, не пов`язаною з робочими стосунками та її професійною діяльністю. Підприємство ТОВ «Барилит Плюс» Добровій О.В. не знайомо, на питання щодо приналежності номеру її підприємству, остання відмовилась спілкуватись.

Також було отримано службову записку від ГОВ СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі №4096/вн від 21.08.2014, якою надано лист відповідь ДАЇ ГУ УМВС України у Дніпропетровській області №5132 від 13.08.2014 року, в якому зазначено, що згідно з комп`ютерною базою даних АІС «Дніпро ДАІ» та «НАІС ДДАІ» станом на 11.08.2014 за громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ТОВ «Барилит Плюс», , в центрах надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, підпорядкованих УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, транспортних засобів не зареєстровано.

Відповідно до звіту по формі 1 ДФ кількість працюючих на підприємстві ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» - інформація відсутня.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що у зв`язку з відсутністю управлінського та технічного персоналу, основних засобів, складських приміщень та транспортних засобів у ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» не було адміністративно господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та вчинення фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1, 2 статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.4, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічний зв`язок окремих показників.

Також колегія суддів зазначає, що порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України врегульовано положеннями Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», яка затверджена спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 № 281/171/578/155.

Згідно з пунктом 6.1 вказаної Інструкції на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.

Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів винятково резервуарами місткістю до 100 куб.м, ведення обліку для кожного резервуара не є обов`язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.

Сторінки журналу нумеруються, шнуруються і скріплюються печаткою та підписом керівника підприємства (організації).

Підпунктами 7.5.6, 7.5.7 пункту 7.5 встановлено, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких: перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства; третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи.

Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Згідно п. 6.1.4 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04.06.2007 № 271/121, перед прийманням нафти та/або нафтопродукту необхідно: відібрати точкові проби з транспортного засобу і скласти сукупну пробу у відповідності до вимог ДСТУ 4488 та розділу 4.2 цієї Інструкції для проведення приймально-здавальних і контрольних випробувань; перевірити у пробах нафтопродуктів (візуально) наявність води і механічних домішок; зареєструвати відібрану сукупну пробу нафти та/або нафтопродукту в журналі реєстрації проб за формою N 3-НК і провести приймально-здавальні випробування; порівняти дані приймально-здавальних випробувань з даними паспорта якості вантажовідправника і, у разі відсутності розбіжностей, надати дозвіл на зливання нафти та/або нафтопродукту; записати до паспортів якості вантажовідправника і журналу реєстрації проб номери транспортних засобів, якими доставлено нафту або нафтопродукти, а також номери резервуарів, до яких їх злито.

Підпунктами 6.1.18 - 6.1.20, 6.1.22 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України встановлено, що для визначення фактичної якості нафти та/або нафтопродукту здійснюється відбирання проб у відповідності до вимог ДСТУ 4488. Сукупні проби поділяються на три частини, що опечатуються або пломбуються і споряджаються етикетками з підписами осіб, які брали участь у їх відбиранні. Про відбирання проб складається акт за підписами всіх осіб, які брали у цьому участь. Перша (для випробувань в обсязі контрольних випробувань) і друга (арбітражна) проби направляються до акредитованої (атестованої) у встановленому порядку випробувальної лабораторії для випробувань на відповідність якості нафти та/або нафтопродукту вимогам нормативного документа, а третя (арбітражна) - залишається на підприємстві.

За даними результатів випробувань складається акт приймання продукції за якістю (у день завершення приймання) за формою N 14-НК, у якому має бути вказано: назва вантажоодержувача нафти та/або нафтопродукту і його місцезнаходження; номер і дата складання акта, місце приймання нафти та/або нафтопродукту, час початку і завершення приймання. У разі, коли приймання здійснено з порушенням термінів, в акті зазначається причина затримки і час її виникнення; прізвище, ім`я та по батькові осіб, які брали участь у прийманні нафти та/або нафтопродукту за якістю, місце їх роботи, посади, дата і номер довіреності (доручення) представника на приймання продукції за якістю, а також довідка про ознайомлення цих осіб з порядком приймання продукції, установленим цією Інструкцією; найменування і місцезнаходження вантажовідправника; дата і номер телеграми про виклик представника вантажовідправника; номер і дата договору про поставку нафти та/або нафтопродуктів, рахунку-фактури, транспортного документа (накладної, коносамента тощо) і паспорта якості; дата надходження нафти та/або нафтопродукту до станції призначення, час видачі вантажоодержувачу вантажу органом транспорту, час відкриття опломбованих транспортних засобів; номер і дата складання комерційного акта, якщо такий складено під час отримання нафти та/або нафтопродуктів від органів транспорту; умови зберігання нафти та/або нафтопродуктів на складі вантажоодержувача до складання акта; стан тари на момент огляду, стан зовнішнього маркування тари, а також кількість (маса) нестандартної продукції; за чиїми пломбами (ЗПП вантажовідправника чи транспортувальника) відвантажено й отримано нафту та/або нафтопродукти, їх справність, наявність відтисків, відповідність фактичних відтисків на пломбах відтискам, зазначеним у транспортних документах; відомості про відбирання проб нафти та/або нафтопродуктів, номер і дата акта відбирання проб і надання проб до відповідної випробувальної лабораторії на випробування; номер і назва нормативних документів, згідно з якими здійснювалось контролювання якості нафти та/або нафтопродуктів; висновки випробувальної лабораторії щодо можливості доведення до відповідної якості (виправлення) нафтопродукту або переведення його до іншої марки з посиланням на нормативний документ; інші відомості, які на думку осіб, що беруть участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю, необхідно зазначити в акті.

Акт приймання нафтопродуктів за якістю за формою N 14-НК підписується всіма особами, які брали участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю.

До акта приймання нафти та/або нафтопродукту за якістю за формою N 14-НК, складеного у відповідності до вимог цієї Інструкції, мають бути додані: паспорт якості нафти та/або нафтопродукту вантажовідправника і копія сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання іноземного сертифіката (якщо продукт підлягає обов`язковій сертифікації в Україні); транспортний документ (накладна, коносамент); пакувальні ярлики з тарних місць, у яких розміщено розфасовані нафтопродукти неналежної якості; документи, що підтверджують повноваження учасників у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю; паспорт якості, виданий випробувальною лабораторією згідно з результатами випробувань нестандартних нафти та/або нафтопродуктів, та акт відбирання проби; інші документи (за наявності), що свідчать про причини псування і невідповідності якості нафти та/або нафтопродуктів.

Відповідно підпунктів 5.2.1 5.2.4 пункту 5.2 Інструкціі про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 № 332, визначений порядок приймання СВГ, що надійшов автомобільним транспортом.

Огляд автоцистерн, приймання та зливання СВГ здійснюються працівниками, які призначені наказом керівника підприємства та пройшли курс спеціального навчання і перевірку знань з питань охорони праці згідно з вимогами пункту 2.1 Типового положення про навчання з питань охорони праці. Періодичність перевірки знань цих працівників проводиться не рідше одного разу на рік. Ці працівники повинні бути атестовані на знання Правил будови та безпечної експлуатації посудин, що працюють під тиском (ДНАОП 0.00-1.07-94), та Правил безпеки систем газопостачання України ( z0318-98 ) (ДНАОП 0.00-1.20-98) в обсязі роботи, яка ними виконується.

Приймання СВГ, що надійшов автомобільним транспортом від постачальників, проводиться вантажоодержувачем на підставі видаткових та товаротранспортних накладних (типова форма N 1-ТН, затверджена наказом Міністерства транспорту та Міністерства статистики України від 29.12.1995 р. N 488/346 ( v0488361-95 ) "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля") та документів про якість (паспортів) на СВГ, оформлених у відповідності до ДСТУ 4047-2001, з обов`язковим складанням акта приймання за кількістю СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС (додаток 3).

Видаткова та товаротранспортна накладні є підставою для оприбуткування СВГ за складським та бухгалтерським обліком підприємства.

Маса СВГ в автоцистерні визначається за різницею ваги автоцистерни до і після зливання СВГ. Вагу автоцистерн визначають на автомобільних вагах середнього класу точності згідно з ГОСТ 29329-92.

Інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство в автоцистернах, зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС і після здавання звіту матеріально відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком.

Враховуючи вимоги нормативних приписів, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що предмет спору у даному випадку полягає не у непідтвердженні обсягів та дат отримання позивачем нафтопродуктів, а у виключно у визначенні продавця (постачальника), від якого отримано товар, оскільки первинні документи не містять належної та достатньої інформації з вказаних питань або не складені у визначеній законодавством формі.

Так, колегія суддів зазначає, що в ході судового розгляду справи були підтверджені обставини, які свідчать про нереальність господарських операцій позивача саме з контрагентами ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС».

Щодо відносин з ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» з матеріалів спраив встановлено, що всупереч вимог п. 5.2.2. Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України 03.06.2002 № 332, не надано акту приймання за кількістю скрапленого вуглеводневого газу, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС.

Відтак, первинний документ, обов`язковість якого встановлена нормативно (п. 5.2.2. вказаної вище Інструкції № 332), відсутній, позивачем ані під час перевірки, ані до суду не наданий. Доводи позивача щодо того, що ним подавалися інші документи, які містять аналогічні реквізити, зокрема ТТН, які підтверджують факт приймання скрапленого газу, не беруться судом до уваги, оскільки позивач фактично намагається підмінити первинний документ, обов`язковість якого складання встановлена нормативно, іншими документами, при цьому Інструкція не звільняє за жодних обставин від складання акту саме за формою № 3-ГС.

При розгляді справи також встановлено, що підставою виписки податкових накладних на адресу контрагентів ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» є акти виконаних робіт довільної форми, які складені останнім числом місяця щодо операцій з ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС», останнім числом місяця та з 14.05.2014 по 30.05.2014 - щодо операцій з ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ».

При цьому вказані акти виконаних робіт не містять інформації про дати та обсяги окремих поставок, включених до них та здійснених за різними ТТН в різні дати.

Таким чином, дати фактичної поставки товарів згідно наданих позивачем ТТН не збігаються з датами виписки податкових накладних, що свідчить про те, що дата першої події для цілей оподаткування ПДВ (в даному випадку дата поставки товару) не відповідає датам складання актів приймання-передачі товарів. З огляду на вказане, позивачем не обґрунтовано підстави виписки податкових накладних саме датами складання актів приймання-передачі товарів.

Крім того, в наданих до перевірки та до суду ТТН ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» не є стороною договору перевезення, не є одержувачем вантажу від ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС».

Надані Z-звіти не доводять одержання газу саме від ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС», не містять підписів представників контрагентів позивача, тобто не фіксують факт передачі палива між ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» та позивачем, а відтак не є доказом передачі палива саме від ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС».

При цьому, посилання позивача на Постанову Верховного Суду від 16.04.2019 по справі №804/6909/17 колегією суддів не береться до уваги, оскільки в даному випадку відсутні не окремі документи чи деякі неточності у їх оформленні, а відсутні всі (немає жодного) акти приймання за кількістю газу, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС суцільним порядком. Позивачем не надано жодного такого акту.

Крім того, зокрема, в товарно-транспортних накладних №4898 від 16.05.2014 року, № 5276 від 03.06.2014 року, № 4784 від 13.05.2014 року, № 3560 від 12.06.2014 року, вантажовідправником зазначений Качанівський ГПЗ ПАТ «Укрнафта», а не ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ».

Навпаки, ТОВ«КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ» зазначений не вантажовідправником, а вантажооджержувачем (для ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп»).

Перевезення відбувалося безпосередньо від вантажовідправника ПАТ «Укрнафта» (Качанівський ГПЗ) на адресу АЗС ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп».

Отже, скраплений газ (товар) не передавався за актами належної форми від ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ» у власність ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп».

Посилання Позивача на постанову Верховного Суду від 24.06.2020 по справі №826/23538/15 не є обґрунтованим, оскільки у справі що розглядається, на відміну від справи №826/23538/15, відповідач не посилається виключно на відсутність у ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ» трудових ресурсів чи матеріально-технічного забезпечення. В даному випадку, в основу доводів відповідача та акту перевірки покладено саме відсутність належним чином оформлених первинних документів, обов`язковість складення яких встановлена нормативно. Посилання Позивача на Постанову Верховного Суду від 16.04.2019 по справі №804/6909/17 також не є обґрунтованим, оскільки відповідач не посилається на недотримання податкової дисципліни тим чи іншим контрагентом Позивача, а наголошує саме на недотриманні позивачем вимог чинного законодавства щодо належного відображення господарських операцій в первинних документах, обов`язковість складення яких встановлена нормативно.

Крім того, позивачем, всупереч вимог Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.07.2010 №427 «Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом» (чинного на час спірних правовідносин) в ході проведення перевірки не підтверджено наявності ліцензій у автопідприємства, що здійснювало перевезення небезпечного вантажу від ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ».

Позивачем також ані до податкового органу, ані до суду не надано копій довіреностей на одержання поставленого газу від ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС».

В той же час, відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів №99 від 16.05.1996 (далі Інструкція №99), сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби, інші товарно-матеріальні цінності, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Відповідно до пункту 6 Інструкції, довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей.

Посилання позивача стосовно втрати чинності Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів № 99 від 16.05.1996 року на час спірних правовідносин є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, перевіркою охоплено період з квітня по червень 2014 року, а отже Інструкція № 99 на час спірних правовідносин була чинною та обов`язковою для учасників господарської операції.

Правова позиція Верховного суду України, на яку посилається Позивач, вказує на випадок, коли за відсутності довіреності наявні інші первинні документи. Однак ключові первинні документи, а саме - акти приймання за кількістю скрапленого вуглеводневого газу, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС у спірних відносинах також відсутній, з огляду на що, судом такі посилання до уваги не беруться.

На підставі викладеного, зазначені вище обставини свідчать про те, що операції з передачі скрапленого вуглеводневого газу від ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ» позивачу не мали реального характеру.

Щодо відносин з ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» колегією суддів встановлено, що Договір зберігання №3261 від 01.02.2013 року регулює відносини між ПАТ «Дніпронафтопродукт» (Зберігач) та Позивачем ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» (Поклажодавець). Позивач не надає докази укладення договору зберігання, який укладений між задекларованими постачальниками нафтопродуктів ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» та ПАТ «Дніпронафтопродукт».

В той же час, відповідно до постанови Верховного Суду від 30.01.2020 року по справі №819/3558/14-а Верховний Суд зазначив, що: «Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не встановлено наявності договірних відносин контрагента позивача із нафтобазою та, як наслідок, відповідних обставин, які б достовірно свідчили про зберігання ПАТ «Дніпронафтопродукти» нафтопродуктів, придбаних Товариством саме у ТОВ «Талис Плюс».»

Позивач в якості доказу посилається на наявність договорів перевезення вантажів автомобільним транспортом № 53 від 06.09.2010 року та № 5 від 03.04.2013 року, укладеним між позивачем ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» та перевізниками, що мають ліцензії на внутрішні перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом - ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» та ТОВ «Запоріжтрейд» відповідно. Також надано копії товарно-транспортних накладних щодо перевезення нафтопродуктів з місць їх зберігання - нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» на АЗС ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп». Однак дані документи свідчать лише про подальше переміщення нафтопродуктів, що перебувають у позивача, тобто внутрішнє переміщення від місць зберігання - нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» до місць реалізації ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп», тобто після переходу права власності (умови поставки EXW-резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт»). Дані документи не підтверджують переміщення нафтопродуктів від продавців - ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» до позивача, зокрема, до місця зберігання - нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт», саме в якому здійснюється перехід права власності, а отже не доводять придбання нафтопродуктів саме у даних постачальників - ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС».

Вказане узгоджується з Постановою Верховного Суду від 30.01.2020 року по справі №819/3558/14-а: «Суд апеляційної інстанції також оцінив й надані позивачем копії товарно - транспортних накладних, актів здачі - приймання виконаних робіт з перевезення й дійшов висновку, що останні фактично стосуються операцій з переміщення нафтопродуктів до АЗС позивача, проте не підтверджують перевезення нафтопродуктів, придбаних саме у ТОВ «Талис Плюс», не свідчать про транспортування товару від контрагента (продавця) до нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» й не дають можливості переконатись, що саме цей товар транспортувався для подальшої реалізації позивачем.»

Позивачем не заперечується, що товар отримувався ТОВ «Запоріжнафто- продуктґруп» безпосередньо на складі ПАТ «Дніпронафтопродукт», а не на складах ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС», тобто за встановлених в ході розгляду справи обставин реальність передачі товару від даних суб`єктів позивачу не є підтвердженою.

Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на Постанову Верховного Суду від 24.06.2020 року по справі №826/23538/15, з огляду на те, що у вказаній постанові Верховний Суд зробив висновки застосування загальних норм щодо доказування, та не вирішував питання належного оформлення господарських взаємовідносин, які стосуються поставки специфічного товару - нафтопродуктів.

Також предметом укладених із ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» договорів є поставка специфічного товару - нафтопродуктів, єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком яких встановлено Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155. Акти приймання-передачі нафтопродуктів за договорами поставки нафтопродуктів, укладених ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» з ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» за змістом не відповідають підпункту 5.4.3 вказаної Інструкції № 281/171/578/155: про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад.

Проте, первинний документ, обов`язковість якого встановлена нормативно п.5.4.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, під час проведення перевірки позивачем не надавався, в матеріалах справи відсутній.

Розділ 5 «Порядок приймання нафти і нафтопродкуктів» Інструкції № 281/171/578/155 (зокрема її підпункт 5.4.3) не звільняє сторони договору поставки нафтопродуктів від складання первинних документів, за формою, передбаченою цією Інструкцією, в залежності від умов постачання товару у відповідності до Інкотермс-2010.

Зокрема, пп. 5.4.1 - 5.4.2 Інструкції регулюють перевезення нафтопродуктів в автоцистернах.

На обов`язковість реквізитів актів приймання-передачі нафтопродуктів (підписи водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад) наголошував Верховний Суд у Постанові у даній справі від 21.01.2020 року.

Крім того, в ході судового розгляду було підтверджено, що позивач не представив журналів реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів у резервуарах зберігача за формою № 7-НП відповідно до Інструкції №281/171/578/155.

Щодо обов`язковості надання таких первинних документів було зроблено висновки Верховним Судом в Постанові від 25.03.2020 року по справі №804/5947/15.

При цьому, колегія суддів не враховує посилання представника позивача на відсутність у підприємств, які здійснювали зберігання нафтопродуктів, обов`язку ведення журналу реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП через наявність у них винятково резервуарів місткістю до 100 куб.м, з огляду на непідтвердження вказаних обставин жодними доказами та оскільки пунктом 6.1 вказаної Інструкції визначено не обов`язковим ведення обліку для кожного резервуара місткістю до 100 куб.м., а не звільнено від ведення такого обліку взагалі. В такому разі передбачено відображення технологічних операцій за марками нафтопродукту.

Крім того, позивачем не надано актів приймання нафтопродуктів за якістю за формою 14-НК, що такожспростовує реальність господарських операцій.

Так, в порушення Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання №271/121 від 04.06.2007 року, відсутні відомості про результати проб нафтопродуктів, складання актів приймання нафтопродуктів за якістю за формою 14-НК.

Доводи позивача про те, що даний акт складається лише у разі претензій щодо якості поставлених нафтопродуктів не є обґрунтованим, оскільки відповідно до положень п. 6.1.15, 6.1.18-6.1.20 Інструкції №271/121 для участі в прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю мають призначатись особи, компетентні за родом діяльності, освітою, досвідом роботи з питань контролювання їх якості.

Для визначення фактичної якості нафти та/або нафтопродукту здійснюється відбирання проб у відповідності до вимог ДСТУ 4488. Сукупні проби поділяються на три частини, що опечатуються або пломбуються і споряджаються етикетками з підписами осіб, які брали участь у їх відбиранні. Про відбирання проб складається акт за підписами всіх осіб, які брали у цьому участь. Перша (для випробувань в обсязі контрольних випробувань) і друга (арбітражна) проби направляються до акредитованої (атестованої) у встановленому порядку випробувальної лабораторії для випробувань на відповідність якості нафти та/або нафтопродукту вимогам нормативного документа, а третя (арбітражна) - залишається на підприємстві.

За даними результатів випробувань складається акт приймання продукції за якістю (у день завершення приймання) за формою N 14-НК.

Акт приймання нафтопродуктів за якістю за формою N 14-НК підписується всіма особами, які брали участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю.

Вказане розуміння позивачем законодавства суперечить висновкам, зробленим в Постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року по справі №804/5947/15.

До перевірки позивачем були надані реєстри товарно-транспортних накладних по вищенаведеним постачальникам, але вони не можуть підтверджувати факт транспортування нафтопродуктів, оскільки не відповідають вимогам Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України № 281/171/578/155.

Так, пунктом 7.5 вказаної Інструкції № 281/171/578/155 регламентовано порядок відпуску нафти і нафтопродуктів автомобільним транспортом, зокрема:

нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Контролювання наливання нафти або нафтопродуктів здійснює оператор автоматизованої системи наливу, а кількість налитого до міри повної місткості продукту здійснюється водієм автоцистерни на підставі договору постачання (пп. 7.5.1)

Відпуск нафти або нафтопродуктів до мір повної місткості здійснюється лише за наявності свідоцтва про її повірку. За наявності простроченого свідоцтва про повірку відпуск нафти або нафтопродуктів до мір повної місткості забороняється. (пп. 7.5.2)

Міри повної місткості з нафтопродуктами під час їх відвантаження мають пломбуватись вантажовідправником (якщо інше не передбачено договором) (пп. 7.5.3)

Нафтопродукти відпускаються у технічно справну та чисту тару відповідно до вимог ДСТУ 4454 після пред`явлення представником вантажоодержувача доручення і свідоцтва про повірку автоцистерни (пп. 7.5.4).

Пунктом 7.5.6 цієї Інструкції встановлено, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких:

перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи.

Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

Додатком 3 до цієї Інструкції затверджено форми бланків товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти).

Надані ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» товарно-транспортні накладні затвердженій формі не відповідають.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, товар від ТОВ «Таліс Плюс» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» поставлявся на умовах EXW резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт».

В той же час, будь-яких договорів на зберігання пального між ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» не укладалось, до матеріалів справи не надано.

Листи контрагентів, на які посилається позивач, не підтверджують наявності між ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» та ПАТ «Дніпронафтопродукт» правовідносин з приводу зберігання нафтопродуктів.

Крім того, з вказаних листів, вбачається, що контрагенти позивача повідомили ПАТ «Дніпронафтопродукт» про перехід права власності на товар до позивача. Таким чином, після переходу права власності товар, який поставляється позивачу, перебував на зберіганні ПАТ «Дніпронафтопродукт» без оформлення позивачем будь-яких договірних відносин з приводу його зберігання.

Таким чином, зазначені вище обставини безумовно свідчать, що відносини позивача з контрагентами ТОВ «КИЇВ ЛІКВІД ПЕТРОЛЕУМ», ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» не підтверджені визначеними чинним на час здійснення господарських операцій нормами законодавства первинними документами, а отже вказані господарські відносини не мали реального характеру.

Також в ході розгляду справи позивачем не підтверджено підстав виписки податкових накладних, по яких останній формував податковий кредит, з огляду на неспівпадіння дат першої події для цілей оподаткування ПДВ (дат фактичної поставки товару) та дат підписання актів приймання-передачі такого товару сторонами укладених договорів, на підставі яких виписані податкові накладні.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року по справі №808/2525/15 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 по справі № 808/2525/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 28.01.22.