Справа № 520/16895/2020
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 січня 2022 року
м. Київ
справа № 520/16895/2020
адміністративне провадження № К/990/606/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Загороднюка А.Г., Єресько Л.О.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №520/16895/2020 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення й наказів, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- - визнати протиправним та скасувати рішення засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 07 лютого 2020 року №2 в частині - відповідно до аудиторського звіту №234/1/31/4 від 04.02.2020 з метою недопущення незаконних витрат бюджетних коштів, попередження переплат особовому складу військової частини НОМЕР_1 грошової компенсації за піднайом ними житлових приміщень у місті Харкові, на період встановлення правильності виплати грошової компенсації, нарахування здійснювати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень» та «Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцями Збройних Сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень» пункт 2 «В інших населених пунктах - одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року»;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07 лютого 2020 року № 2 «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » в частині - затвердити протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 07 лютого 2020 року № 2 (додаток 2), а саме: затвердити рішення щодо виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . Виплату здійснювати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцями Збройних Сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень» та «Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцями Збройних Сил України за піднайом (найом) ними житлових приміщень» пункт 2;
- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 №171 «Про виплату компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за січень та лютий 2020 року» в частині - виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за січень та лютий 2020 року наступним офіцерам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 3800 грн;
- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2020 №251 «Про виплату - компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за березень 2020 року» в частині - виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за березень 2020 року наступним офіцерам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 (у грн, коп.) майору ОСОБА_1 1900 грн;
- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2020 №324 «Про виплату компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за квітень 2020 року в частині - виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за квітень 2020 року наступним офіцерам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 (у грн, коп.) майору ОСОБА_1 1900 грн;
- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2020 №375 «Про виплату компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за травень 2020 року» в частині - виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за травень 2020 року наступним офіцерам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 1900 грн;
- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2020 №437 «Про виплату компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за червень 2020 року» в частині - виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за червень 2020 року наступним офіцерам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 1900 грн;
- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.08.2020 №498 про виплату компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за липень 2020 року в частині - виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за липень 2020 року наступним офіцерам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 1900 грн;
- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2020 №551 «Про виплату компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за серпень 2020 року» в частині - виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за серпень 2020 року наступним офіцерам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 1900 грн;
- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2020 №620 «Про виплату компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за вересень 2020 року» в частині - виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за вересень 2020 року наступним офіцерам та військовослужбовцям за контрактом військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 1900 грн;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі, який не перевищує у обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01 січня календарного року (2850,00 грн);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення з січня 2020 року по вересень 2020 року та виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення у розмірі, який не перевищує у обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року (2850 грн на місяць з січня 2020 року по вересень 2020 року).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати (виплати в неповному обсязі) ОСОБА_1 компенсації за піднайом (найом) житла за період з січня 2020 року по вересень 2020 року в розмірі передбаченому законодавством, а саме: виходячи з норм грошової компенсації для обласних центрів у розмірі 2850,00 грн.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом житла у розмірі, визначеному законодавством, виходячи з норм грошової компенсації для обласних центрів за 2020 рік у розмірі 2850,00 грн з січня 2020 року по вересень 2020 року, з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності- як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище. До публічної служби належить також і державна служба, в тому числі проходження військової служби (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено.
Отже, ця справа за критерієм, встановленим пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, є справою незначної складності.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що про наявність виключних обставин, наведених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Однак, скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин та який зв`язок відповідних питань із конкретними висновками, викладеними в судових рішеннях Верховного Суду. Також не наведено належних обґрунтувань, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доводи, наведені позивачем у касаційній скарзі, зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, прийняте у справі незначної складності, розглянуту за правилами спрощеного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі №520/16895/2020 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення й наказів, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько