Справа № 480/12871/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просить:
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 30.07.2021 року пільгову пенсію відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за віком наступних періодів: з 01.09.1980 по 23.07.1983 - навчання ГПТУ № 6 м. Суми за професією електрозварювальних ручної зварки ; з 01.09.1983 по 09.11.1983 електрозварник 3 розряду будівельно- монтажного управління Культпобутбуд будівельно-монтажного тресту Сумжитлобуд; з 09.11.1983 по 21.10.1985 строкова військова служба; з 21.01.1986 по 29.08.1986 електрозварювальник 3 розряду Сумського спеціалізованого управління Хіммонтаж 14 Харківського спеціалізованого тресту Проммантаж 1; з 16.12.1986 по 13.08.1993 електрозварник в Сумському виробничому об`єднанні енергетичного машинобудування Насосенергомаш.
Зокрема, період з 01.09.1980 по 23.07.1983 - навчання ГПТУ № 6 м. Суми за професією електрозварювальник ручної зварки (за даними диплому); з 01.09.1983 по 09.11.1983 електрозварник 3 розряду будівельно-монтажного управління Культпобугбуд будівельно-монтажного тресту Сумжитлобуд (за даними трудової книжки) та з 09.11.1983 по 21.10.1985 строкова військова служба (за даними військового квітка).
З 21.01.1986 по 29.08.1986 електрозварник 3 розряду Сумського спеціалізованого управління Хіммонтаж 14 Харківського спеціалізованого тресту Проммантаж 1 з 16.12.1986 по 13.08.1993 електрозварник в НПО Насосенергомаш.
Відповідно до записів первинних документів, зокрема, трудової книжки, диплому, військового квітку, довідки про періоди роботи, страховий стаж позивача на момент звернення за призначенням пенсії становив 37 років 04 місяці 24 дні, з них 12 років 3 міс - на роботах, що дають право на пільгову пенсію. Позивач досяг пенсійного віку, встановленого п.2 ч.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме 56 років.
16.09.2021 року ГУ ПФУ в Миколаївській області прийнято рішення, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу у шкідливих та важких умовах, оскільки загальний страховий стаж позивача становить 37 років 4 місяці 24 дні, вік позивача 56 років 1 місяць, пільговий стаж за Списком № 2 становить 2 роки 16 днів.
Позивач із прийнятим рішенням не згоден, вважає, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до статті 114 Закону Украйни №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Ухвалою суду від 06.12.2021 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 передбачено, що при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи.
- по 31.12.1991 діяли Списки № 1 і № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1956 № 1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах;
- з 01.01.1992 до 11.03.1994 - Списки № 1 і № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
У зв`язку з цим, період роботи з 01.01.1989 по 21.08.1992 не зарахований до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
До того ж, оскільки період роботи на момент призову на строкову військову службу не зарахований до пільгового стажу за Списком № 2, відповідно, час проходження строкової військової служби, також, не зарахований до пільгового стажу за Списком № 2.
За результатами опрацювання доданих до заяви про призначення пенсії документів, пільговий стаж за Списком № 2 становить 02 роки 16 днів.
Також, до страхового стажу не зарахований період роботи з 21.01.1986 по 29.08.1986 у Сумському спеціалізованому "Хіммонтаж-14" тресту "Промтехмонтаж-1", оскільки у трудовій книжці у записі № 6 про звільнення з роботи відсутня дата наказу, на підставі якого внесений такий запис до трудової книжки.
Враховуючи зазначене, рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.09.2021 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Відповідач вважає, що рішення прийнято правомірно та просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 28-30).
Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області) у відзиві на позовну заяву зазначив, що 09.09.2021 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-ІV).
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
На день звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 виповнилось 56 років 1 місяць. Страховий стаж особи становить 37 років 04 місяців 24 дні.
Необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2, визначений в п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-ІV становить 12 років 06 місяців.
Працівникам, які не мають необхідного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу (тобто 6 років 3 місяців) на зазначених роботах, та відповідний страховий стаж пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.
Пільговий стаж за Списком № 2 складає 02 роки 0 місяців 16 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
- за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 21.01.1986 по 29.08.1986, оскільки в трудовій книжці відсутні підстави внесення запису про звільнення;
Відповідач вважає рішення правомірним, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 34-37).
Дослідивши матеріали адміністративної справи, позовну заяву та відзив, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 09.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Сумського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.33).
В обґрунтування рішення зазначено, що згідно з наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 складає 37 років 04 місяці 24 дні. Пільговий стаж за списком №2 складає 02 роки 0 місяців 16 днів.
У зв`язку з цим, період роботи з 01.01.1989 по 21.08.1992 не зарахований до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
До того ж, оскільки період роботи на момент призову на строкову військову службу не зарахований до пільгового стажу за Списком № 2, відповідно, час проходження строкової військової служби, також, не зарахований до пільгового стажу за Списком № 2.
Також, до страхового стажу не зарахований період роботи з 21.01.1986 по 29.08.1986 у Сумському спеціалізованому "Хіммонтаж-14" тресту "Промтехмонтаж-1", оскільки у трудовій книжці у записі № 6 про звільнення з роботи відсутня дата наказу, на підставі якого внесений такий запис до трудової книжки.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій в Україні врегульовані Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-ІV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацом першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Згідно абз.1 ч.2 статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.
Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначає, що у позивача недостатньо страхового стажу роботи, який за підрахунками ПФУ становить 37 років 04 місяців 24 дні. Пільговий стаж за Списком № 2 складає 02 роки 0 місяців 16 днів.
Щодо періоду роботи з 01.09.1980 по 23.07.1983.
Зі змісту трудової книжки НОМЕР_1 та диплому НОМЕР_2 судом встановлено, що в період з 01.09.1980 по 23.07.1983 позивач навчався в ГПТУ № 6 м. Суми та здобув за професію електрозварювальник ручної зварки та йому було присвоєно кваліфікацію "електрозварювальник третього розряду" (а.с.13,15).
Відповідно до пункту "д" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно з частиною першою статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Так, зі змісту трудової книжки позивача судом встановлено, що 01.09.1983 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу електрозварювальника 3 розряду СМУ «Культбытстрой» (а.с.13).
Отже, враховуючи те, що перерва між навчанням та роботою відсутня, то період навчання позивача з 01.09.1980 по 23.07.1983 в ГПТУ № 6 м. Суми має бути зарахований до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .
Щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 01.09.1983 по 09.11.1983.
Зі змісту трудової книжки позивача судом встановлено, що в наведений період позивач працював електрозварником 3 розряду СМУ «Культбытстрой» (а.с.13).
Суд звертає увагу, що ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзивах на адміністративний позов відповідачі жодним чином не обґрунтовують підстав для відмови у зарахуванні наведеного періоду до стажу роботи позивача, а тому суд приходить висновку про необхідність зарахуванню спірного періоду до пільгового стажу позивача.
Щодо періоду проходження ОСОБА_1 строкової військової служби в Радянській армії у період з 09.11.1983 по 21.10.1985, факт чого підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_3 , суд зазначає наступне.
Як визначено пунктом "в" частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Статтею 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок i військову службу" та статтею 8 Закону України "Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено право на пільгове пенсійне забезпечення особам, які мають на день введення в дію цього Закону (на 1 січня 1992 року) стаж на роботах, що давали право на пенсію на пільгових умовах.
Згідно з пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.
Враховуючи те, що військовій службі позивача передувала та слідувала робота на посаді електрозварювальника 3 розряду СМУ «Культбытстрой», період такої військової служби з 09.11.1983 по 21.10.1985 має бути зарахований до пільгового стажу позивача.
Щодо періоду роботи з 21.01.1986 по 29.08.1986, суд зазначає наступне.
Згідно змісту трудової книжки, судом встановлено, що в період з 21.01.1986 по 29.08.1986 ОСОБА_1 працював на посаді електрозварювальника 3 розряду в ССУ «Хіммонтаж-14» Тресту «Промтехмонтаж-1 (а.с.13).
Відмовляючи в зарахуванні до стажу наведеного періоду роботи пенсійний фонд виходить з того, що трудовій книжці у записі № 6 про звільнення з роботи відсутня дата наказу, на підставі якого внесений такий запис до трудової книжки.
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі - Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Так, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначає, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 21.01.1986 по 29.08.1986 оскільки в трудовій книжці у записі № 6 про звільнення з роботи відсутня дата наказу, на підставі якого внесений такий запис до трудової книжки.
Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85) (діючої на момент заповнення трудової книжки), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 № 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.
Суд критично оцінює таку як підставу для відмову у зарахуванні стажу як відсутність підстави внесення запису про звільнення у трудову книжку, оскільки Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 у випадку порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачає настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена.
Крім того, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Суд зазначає, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назви підприємств та періоди роботи, з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо).
Більше того, органи Пенсійного фонду наділені правом звернення до підприємств із відповідними запитами щодо підтвердження певних відомостей щодо особи, яка звертається за призначенням пенсії, проте, доказів використання такого права відповідачем суду не надано.
Крім того, суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Отже, спірний період з 21.01.1986 по 29.08.1986 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.
Щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 16.12.1986 по 13.08.1993, суд зазначає наступне.
Так судом зі змісту трудової книжки встановлено, що в наведений період позивач працював електрозварником в НПО «Насосенергомаш».
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).
Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).
Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 (розділ XXXII «Загальні професії»), передбачені електрогазозварники та їх підручні.
Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, розділом XXXIII «Загальні професії» передбачені: газозварники; електрогазозварники, зайняті на різанні та ручному зварюванні, на півавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням в середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача на посаді електрозварника у період з 16.12.1986 по 21.08.1992.
Також, відповідачем не заперечується факт віднесення зазначеної посади до Списку №2.
Крім того, суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні довідки підприємства про підтвердження пільгового стажу.
Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у довідці про підтвердження страхового стажу можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у довідці щодо чинного нормативно- правового акту станом на дату роботи позивача на посаді.
Таким чином, період роботи позивача з 16.12.1986 по 13.08.1993 на посаді електрозварник в НПО «Насосенергомаш», зазначений в трудовій книжці ОСОБА_1 , підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки позивач працював на роботах віднесених Списком №2 до робіт із шкідливими і важкими умовами праці.
Стосовно позовний вимог щодо призначення пенсії позивачу, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, оскільки суд не є органом, який має обраховувати та призначати пенсію.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем періоди роботи з 01.09.1980 по 23.07.1983, 01.09.1983 по 09.11.1983, 09.11.1983 по 21.10.1985, 21.01.1986 по 29.08.1986, 16.12.1986 по 13.08.1993 не враховано позивачу до страхового стажу .
Крім того, судом враховується те, що відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, а тому пенсія позивачеві має бути призначена з дати звернення до пенсійного органу з відповідною заявою.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.09.2021 з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с. 3).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук