Справа № 202/746/22
Суддя: Слюсар Л. П.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/746/22
Провадження № 2-аз/202/2/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

04 лютого 2022 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про накладання адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про накладання адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі: серії ВМ №00007507 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007574 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007537 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007913 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007939 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007980 від 12.01.1022 року; серії ВМ №00007984 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007977 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007979 від 12.01.2022 року; серії ВМ№00007976 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007975 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007978 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007974 від 12.01.2022 року; серії ВМ№00007982 від 12.01.2022 року про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2022 року головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку, встановленому для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) осіб.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову в якій позивач просить суд: зупинити дію постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі:серії ВМ №00007507 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007574 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007537 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007913 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007939 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007980 від 12.01.1022 року; серії ВМ №00007984 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007977 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007979 від 12.01.2022 року; серії ВМ№00007976 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007975 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007978 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007974 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007982 від 12.01.2022 року згідно яких його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.132-1 КУпАП до прийняття рішення Індустріальним районним судом Дніпропетровської області за результатами поданої позовної заяви.

Заява обґрунтована тим, що враховуючи очевидну протиправність оскаржуваних Постанов, про що ним зазначено в позовній заяві, звернення стягнення на майно в рамках виконавчого провадження, до перевірки законності прийняття оскаржуваного рішення судом - завдасть значної шкоди правам, свободам та майну позивача та призведе до втрати грошових коштів. Повернути безпідставно втрачені грошові кошти, у разі задоволення позову, буде складно, для чого йому доведеться докласти значних зусиль. В рамках виконавчого провадження державний виконавець може накласти арешт на майно, внаслідок чого можуть бути заарештовані транспортний засіб, що використовується для задоволення особистих потреб.

Зазначив, що з метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З позову вбачається, зокрема, що позивач просить суд скасувати: постанови серії ВМ №00007507 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007574 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007537 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007913 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007939 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007980 від 12.01.1022 року; серії ВМ №00007984 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007977 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007979 від 12.01.2022 року; серії ВМ№00007976 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007975 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007978 від 12.01.2022 року; серії ВМ №00007974 від 12.01.2022 року; серії ВМ№00007982 від 12.01.2022 року про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КупАП та закрити провадження по справам про адміністративне правопорушення про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що забезпечення позову - це, насамперед, вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням заявника.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч.2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.

Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Суд звертає увагу на те, що навіть наявність відкритого виконавчого провадження, а наразі виконавче провадження не відкрито, саме по собі не свідчить про обставини, що унеможливлять або істотно ускладнять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та/або очевидної протиправності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також, посилання на явну протиправність дій відповідача, яка може бути встановлена лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Крім того, судом враховується, що наслідки від незабезпечення даного позову, жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки, навіть після звернення оскаржуваної постанови до примусового виконання і відкриття виконавчого провадження, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення її виконання в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження, а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин, вважаю, що зупинення дії постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі за відсутності об`єктивних та достатніх на те підстав, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Таким чином, суд, не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, суд повинен проаналізувати та оцінити доводи заявника щодо очевидності ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх якість: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Однак, наведене в заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності постанов Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 адміністративних штрафів, фактично, зумовлює вирішення спору по суті, що не відповідає завданням інституту забезпечення позову. На думку суду, без вивчення та оцінки в ході розгляду по суті спору всіх обставин справи, дійти висновку про протиправність рішення відповідача неможливо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, отже клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та ст.ст. 9, 150-154, 243, 248, 256 КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про накладання адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.П. Слюсар