Справа № 520/10803/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Севастьяненко К.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 р. Справа № 520/10803/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021, по справі № 520/10803/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030, від 21.12.2020 № 0-2030, від 21.12.2020 № 0-2030.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030, від 21.12.2020 № 0-2030, від 21.12.2020 № 0-2030.

Головне управління ДПС у Харківській області, не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 21.12.2020 № 0-2030 з огляду на виявлену помилку у розрахунках суми податку було самостійно скасоване та вважається відкликаним. В подальшому, було сформовано нове податкове повідомлення-рішення від 13.07.2021 № 13691-2414-2030. Також, відповідач зазначив про відсутність підстав віднесення нежитлової будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу до будівель промисловості, оскільки у такому разі слід враховувати не лише цільове призначення об`єкту, а й його фактичне використання. Стосовно оподаткування належної позивачу квартири податковий орган зазначав на необхідність застосування ставки податку у розмірі 1 % із урахування питомої ваги 0,15, з огляду на наявність у власності позивача житлового будинку загальною площею 428,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебувають:

- нежитлова будівля загальною площею 2870,2 кв.м., розмір частки у праві спільної власності позивача - 1435,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартира, загальною площею 75,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

- житловий будинок, загальною площею 428,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

21.12.2020 Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкові повідомлення рішення, якими визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, а саме: № 0-2030 на суму 54896,16 грн., № 0-2030 на суму 17607,98 грн., № 0- 2030 на суму 4377,0 грн.

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з помилковості розрахунків податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної згідно з пп. «а» або «б» пп. 266.4.1 п. 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

за наявності у власності платника об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до пп. «в» пп. 266.4.1 п. 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

сума податку, обчислена з урахуванням пп. «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030 колегія суддів зазначає наступне.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що у період 2017-2019 позивач був власником квартири загальною площею 75,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 зі змінами та доповненнями та яке є чинним, відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", керуючись ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно п.п. 1 - 3 Додатку № 1 до вищезазначеного рішення ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

Із матеріалів справи встановлено, що у власності позивача перебуває квартири загальною площею 75,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 та житловий будинок загальною площею 428,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.п. «г» п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту з об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності позивача, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Так, питома вага загальної площі квартири складає 0,15 (75,9 кв.м./504,8 кв.м.).

Відповідно до наданої Головним управлінням ДПС у Харківській області інформації розрахунок суми податкового зобов`язання, визначеного даним податковим повідомленням-рішенням, проводився відповідачем наступним чином:

За період з вересня 2017 по грудень 2017 року (податковий період 4 місяці) сума податку за об`єкт житлової нерухомості склала:

- за 2017 (вересень-грудень):

324,8 х 0,15 х 32,0 = 1559,04 / 12 = 129,92 х 4 = 520,92 грн, де 324,8 - площа об`єктів житлової нерухомості з урахуванням пільги; 0,15 - питома вага; 32,0 - ставка податку за 2017 рік (1% х 3 200,00 грн); 1559,04 - загальна сума нарахувань за 12 місяців; 4 - податковий період з вересня 2017 по грудень 2017 року;

- за 2018:

324,8 х 0,15 х 37,23 = 1818,16 грн, де 324,8 - площа об`єктів житлової нерухомості з урахуванням пільги; 0,15 - питома вага; 37,23 - ставка податку за 2018 рік (1% х 3723,00 грн); 1818,16 - загальна сума нарахувань за 12 місяців.

- за 2019:

324,8 х 0,15 х 41,73 = 2037,92 грн, де 324,8 - площа об`єктів житлової нерухомості з урахуванням пільги; 0,15 - питома вага; 41,73 - ставка податку за 2019 рік (1% х 4173,00 грн); 2037,92 - загальна сума нарахувань за 12 місяців.

Таким чином, за висновками податкового органу, загальна сума нарахувань за податковим повідомленням-рішенням від 21.12.2020 № 0-2030 становить: 4377,0 грн. (1559,04 грн. + 1818,16 грн. + 2037,92 грн.).

У той же час, колегія суддів, дослідивши наданий відповідачем розрахунок суми податкового зобов`язання за спірний період, звертає увагу на очевидні помилки, допущенні при визначенні загальної суми зобов`язання.

Так, враховуючи, що за 2017 податковий період становив 4 місяці (вересень-грудень), сума податкового зобов`язання повинна складати 519,68 грн., за 2018 1813,85 грн., за 2019 2033,09 грн., загальна сума податкового зобов`язання з спірний період 2017-2019 становить 4366,62 грн.

Отже, зазначені вище помилки у розрахунках призвели до надмірного нарахування позивачу суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, на даний об`єкт нерухомості на рівні 4377 грн. замість вірної 4366,62 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030 є обґрунтованим та правомірним в частині визначення позивачу суми податкового зобов`язання у розмірі 4366,62 грн., з огляду на що підлягає скасуванню в частині податкового зобов`язання у розмірі 10,38 грн.

Отже, позовні вимоги у зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030 колегія суддів виходить з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що у власності позивача перебуває житловий будинок загальною площею 428,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , який розташований на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем визначено ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2017-2019 років, у розмірі 17607,98 грн.

Втім, у ході судового розгляду встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області зазначене податкове повідомлення-рішення від 21.12.2020 № 0-2030 у самостійному порядку скасоване та вважається відкликаним.

Натомість, податковим органом сформовано нове податкове повідомлення-рішення від 13.07.2021 № 13691-2414-2030, яким ОСОБА_1 визначено зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, стосовно житлового будинку загальною площею 428,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 9450,71 грн.

За наведених обставин колегія суддів, не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030.

Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030 колегія суддів зазначає наступне.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що у період 2017-2019 позивач був власником частки нежитлової будівлі загальною площею 2870,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки у праві спільної власності позивача - 1435,1 кв.м.

Згідно з наданого розрахунку Головним управлінням ДПС у Харківській області нарахування суми вказаного податкового зобов`язання здійснено наступним чином:

1435,1 х 41,73 = 54896,16 грн, де 1435,1 - частка площі нежитлового приміщення, що перебуває у спільній частковій власності позивача; 41,73 - ставка податку у 2019 році (1% х 4173,0 грн.).

Отже, податковим органом застосована ставку податку на рівні 1% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року, однак не зазначено конкретний тип об`єктів нежитлової нерухомості, до яких віднесено належні позивачу нежитлові приміщення.

Втім, на думку позивача, при розрахунку суми податку Головним управлінням ДПС у Харківській області безпідставно застосовано ставку податку на рівні 1 %, оскільки належний йому об`єкт нерухомості не відноситься до переліку об`єктів, ставка за які на такому рівні.

Таким чином, спірним у межах цих правовідносин є розмір застосованої ставки податку, а отже питання віднесення нежитлової будівлі, що належить позивачу, до певної категорії нерухомого майна.

Рішенням 11 Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" встановлено на території міста Харкова встановлено податок на майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлені згідно з додатком до цього рішення, відповідно до якого: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торгівельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотка; 8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Таким чином, ставка податку за 2019 рік становила 41,73 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2019).

Враховуючи викладене, ставка податку на рівні 1 % від мінімальної заробітної плати може застосовуватись до об`єктів нежитлової нерухомості: будівлі готельні, будівлі офісні, будівлі торговельні, будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки).

Так, об`єктом оподаткування у спірних правовідносинах є нежитлове приміщення загальною площею 2870,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , з яких розмір частки у праві спільної власності позивача становить 1435,1 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту від 26.10.2018 на нежитлову будівлю «Е-4»: «Технічний паспорт на громадський будинок. Нежитлові приміщення в нежитловій будівлі».

Згідно з експлікацією приміщень до плану поверхів виробничого будинку № 43 літер «Е-4» основну площу складають : склади (більше ніж 1800 м. 2), коридори та тамбури.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2019 у графі об`єкти нерухомого майна вказано «нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-27.1, II, 2-го поверху № 28-51, I, II, 3-го поверху № 52-71, I, II, загальною площею 2870,2 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Е-4» без конкретизації офісної, готельної, торгівельної чи іншої приналежності.

Згідно з підпунктами 14.1.129 та 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти житлової нерухомості - це будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки, а об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені законодавством до житлового фонду.

За положеннями підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Згідно пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі готельні віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 121 "Готелі, ресторани та подібні будівлі " клас 1211 "Будівлі готельні", який в свою чергу включає підкласи: готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати та подібні заклади з надання житла з рестораном або без нього, окремі ресторани та бари.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі офісні віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 122 "Будівлі офісні" клас 1220 "Будівлі офісні", який в свою чергу включає підкласи: будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств, банків, поштових відділень, органів місцевого управління, урядових та відомчих департаментів та т. ін., центри для з`їздів та конференцій, будівлі органів правосуддя, парламентські будівлі.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі торговельні віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 123 "Будівлі торговельні" клас 1230 "Будівлі торговельні", який в свою чергу включає підкласи: торгові центри, пасажі, універмаги, спеціалізовані магазини та павільйони, зали для ярмарків, аукціонів, виставок, криті ринки, станції технічного обслуговування автомобілів та т. ін., підприємства та установи громадського харчування (їдальні, кафе, закусочні т т. ін., приміщення складські та бази підприємств торгівлі й громадського харчування, підприємства побутового обслуговування.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі для публічних виступів віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 126 "Будівлі для публічних виступів, закладів освітнього, медичного та оздоровчого призначення" клас 1261 "Будівлі для публічних виступів", який в свою чергу включає підкласи: кінотеатри, концертні будівлі, театри та т. ін. , зали засідань та багатоцільові зали, що використовуються, головним чином для публічних виступів, казино, цирки, музичні зали, танцювальні зали та дискотеки, естради та т. ін.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що належна позивачу нежитлова будівля, за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 43, не відноситься до тих видів об`єктів, ставка оподаткування за які встановлена на рівні 1 %, оскільки не є нежитловим приміщенням в готельних будівлях, офісних будівлях, торгівельних будівлях, гаражами, будівлями промисловими та складами, будівлями публічних виступів (казино, ігорні будинки), господарськими (присадибними) будівлями.

Таким чином, належна позивачу частина нежитлової будівлі повинна бути віднесена до категорії «інші будівлі» із застосуванням ставки податку на рівні 0,1 %.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставне застосування відповідачем при розрахунку суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019, ставки податку 1 % від мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, стосовно нежитлової будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , є наступним:

1435,1 х 4,17 = 5984,4 грн, де 1435,1 - частка площі нежитлового приміщення, що перебуває у спільній частковій власності позивача; 4,17 - ставка податку у 2019 році (0,1% х 4,17 грн.).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030 є обґрунтованим та правомірним в частині визначення позивачу суми податкового зобов`язання у розмірі 5984,4 грн., з огляду на що підлягає скасуванню в частині податкового зобов`язання у розмірі 48911,76 грн.

Отже, позовні вимоги у зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Натомість, суд першої інстанції, встановивши помилковість проведеного відповідачем розрахунку розміру податкових зобов`язань, дійшов висновку про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області у повному обсязі.

Втім, колегія суддів зазначає, що встановивши невідповідність частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком такого є визнання акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

У ході судового розгляду встановлено, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030 є в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 4366,62 грн., з огляду на що підлягає скасуванню в частині - 10,38 грн., податкове повідомлення-рішення від 21.12.2020 № 0-2030 є правомірним в частині - 5984,4 грн., у зв`язку з чим підлягає скасуванню в частині -48911,76 грн.

За наслідками розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про можливість виокремити (ідентифікувати) правомірно застосовані податкові зобов`язання від тих, що визначені помилково, а тому у суду першої інстанції були відсутні об`єктивні підстави для визнання таких донарахувань протиправними в цілому.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що приймаючи податкові повідомлення-рішення від 21.12.2020 № 0-2030 на суму 5984,4 грн. та від 21.12.2020 № 0-2030 на суму 4366,62 грн. відповідач діяв правомірно та у спосіб, визначений чинним законодавством.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку про можливість часткового скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Із врахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030, від 21.12.2020 № 0-2030 на суму 5984,4 грн., від 21.12.2020 № 0-2030 на суму 4366,62 грн. із прийняття в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 по справі № 520/10803/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 № 0-2030, від 21.12.2020 № 0-2030 на суму 5984,4 грн., від 21.12.2020 № 0-2030 на суму 4366,62 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 по справі № 520/10803/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов