Справа № 990/6/22
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2022 року

Київ

справа №990/6/22

адміністративне провадження № П/990/6/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Чумаченко Т.А.

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України в особі Апарату Верховної Ради України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2022 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до Верховної Ради України (далі - ВР України) в особі Апарату ВР України, у якій просить:

- визнати протиправними дії щодо внесення в електронний текст Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), що розміщений на офіційному веб-сайті Верховної Ради України, змін з 01.01.2017 до пунктів 1-6 пункту 2 статті 16 зазначеного Закону згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII), що Законом №1774-VIII та іншими законами не приймалися;

- визнати протиправною бездіяльність щодо неприведення розміщеного на офіційному веб-сайті ВР України електронного тексту статті 16 Закону України №2011-XII у відповідність до законної та коректної редакції, з урахуванням змін згідно з Законом №1774-VIII, на підставі його звернень;

- зобов`язати привести статтю 16 Закону №2011-XII у коректну та законну редакцію згідно з підпунктом 1 пункту 9 Розділу І Закону №1774-VIII, а саме: викласти текст підпунктів 4-6 пункту 2 статті 16 №2011-XII у відповідній редакції;

- зобов`язати привести статтю 16 Закону №2011-XII у коректну та законну редакцію згідно з підпунктом 1 пункту 9 Розділу І Закону №1774-VIII, а саме: доповнити текст статті 16 Закону №2011-XII частиною другою у відповідній правильній, законній редакції;

- зобов`язати на офіційному веб-сайті ВР України (веб-порталі http://rada.gov.ua) викласти електронний текст статті 16 Закону №2011-XII у коректній та законній редакції згідно з підпунктом 1 пункту 9 Розділу І Закону №1774-VIII, а саме: викласти текст підпунктів 4-6 пункту 2 статті16 Закону №2011-XII у відповідній редакції;

- зобов`язати на офіційному веб-сайті ВР України (веб-порталі http://rada.gov.ua) викласти електронний текст статті 16 Закону №2011-XII у коректній та законній редакції згідно з підпунктом 1 пункту 9 Розділу І Закону №1774-VIII, а саме: доповнити текст статті 16 Закону №2011-XII частиною другою у відповідній правильній, законній редакції.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до вимог підпункту 4 пункту 2 статті 16 Закону України №2011-XII він має право на одноразову грошову допомогу в зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. Посилається на те, що на офіційному веб-сайті ВР України http://zakon.rada.gov.ua редакція статті 16 Закону №2011-XII викладена некоректно, з технічними описками. Зазначає, що ця норма містить поділ на підпункти та пункти, а не на частини. Законом №1774-VIII внесено зміни до підпунктів 1-6 частини другої статті 16 №2011-XII. Однак указаними змінами не було доповнено статтю 16 Закону №2011-XII частиною другою, а внесено зміни у підпункти 1-6 пункту 2. Вважає, що ця обставина може призвести до позбавлення його права на отримання одноразової грошової допомоги. Оскільки його два звернення до ВР України не задоволені, звернувся до суду з цим позовом, у якому просить в тому числі зобов`язати викласти норму Закону в іншій редакції.

У пункті 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За наслідками перевірки суддею-доповідачем встановлено, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Частина друга статті 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів, які мають своїм завданням справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині другій статті 19 КАС України, а саме справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Відповідно до частини четвертої статті 22, частини першої статті 266 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, зокрема, справи щодо законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України.

Статтею 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Повноваження Верховної Ради України реалізуються спільною діяльністю народних депутатів України під час сесій на її засіданнях (стаття 91 Конституції України).

Згідно з пунктом 3 статті 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить прийняття законів.

При цьому, здійснюючи законотворчий процес, Верховна Рада не виконує владних управлінських функцій, які можуть бути предметом оскарження.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Таким чином, у порядку адміністративного судочинства до Верховного Суду як суду першої інстанції можуть бути оскаржені лише ті акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України, які прийнято, вчинено, допущено у правовідносинах, у яких Верховна Рада України реалізовує свої владні (управлінські) повноваження.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року (справа №9901/787/18), від 11 березня 2020 року (справа №9901/11/20), від 13 травня 2020 року (справа №9901/527/19), від 22 вересня 2021 року (справа №9901/144/21).

Позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до визнання протиправними дій та бездіяльності ВР України щодо внесення некоректних змін до статті 16 Закону №2011-XII та зобов`язання приведення останньої у відповідність до вимог Закону №1774-VIII, виклавши її на офіційному веб-сайті ВР України у запропонованій позивачем редакції.

Отже, позовні вимоги стосуються законотворчої діяльності ВР України, під час здійснення якої вона не реалізовує публічно-владних управлінських функцій.

За наведених підстав, цей спір не є публічно-правовим у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини шостої статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Оскільки розгляд цього спору з урахуванням його предмету і суб?єктного складу перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, відсутні підстави для роз`яснення позивачеві до суду якої юрисдикції належить його вирішення.

Керуючись статтями 170, 248, 266, 294, 295 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі №990/6/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Верховної Ради України в особі Апарату Верховної Ради України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 15 днів з дня її постановлення до Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання на ухвалу Верховного Суду апеляційної скарги, якщо її не скасовано, вона набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Чумаченко