Справа № 551/745/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 р. Справа № 551/745/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Масло Романа Олеговича на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 27.09.2021 (суддя Вергун Н.В., сел. Шишаки) по справі № 551/745/21

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Масло Романа Олеговича

про скасування постанови щодо накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Масла Р.О., в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №4467974 від 10 липня 2021 року щодо накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 липня 2021 року близько 13 год. на 488 км. а/д М-03 він дійсно керував автомобілем Renault Megane Scenic, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівником поліції Масло Р.О. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4467974, винесеною інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Маслом Р.О. цього ж самого дня на місці зупинення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за порушення п.12.4 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а саме: перевищення швидкості руху в населеному пункті на 50 км/год., встановлене за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху ТгuСАМ №000706.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівник поліції, всупереч вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, першочергово не склав протокол про адміністративне правопорушення та не надав можливість надати пояснення та заявити клопотання.

Крім того зазначив, що вимірювання швидкості здійснювалося «з рук», що могло вплинути на правильність показників приладу.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 27.09.2021 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4467974 від 10 липня 2021 року щодо накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, та закрито провадження по справі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 10 липня 2021 року близько 13 год. на 488 км. а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем Renault Megane Scenic, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівником поліції за перевищення швидкості руху.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4467974, винесеною інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Маслом Р.О., цього ж самого дня на місці зупинення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. за порушення п.12.4 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а саме: перевищення швидкості руху в населеному пункті с. Травневе більш як на 50 км/год., встановлене за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху ТгuСАМ №000706 / а.с.6 /.

Позивач не погодився із постановою відповідача та оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач порушив права позивача, оскільки одразу прийняв оскаржувану постанову без складення протоколу, також, що прилад для вимірювання швидкості міг дати похибку, оскільки вимірювання здійснювалось "з рук", а також прийшов до висновку, що відповідач не надав доказів, що транспортний засіб позивача рухався саме в межах населеного пункту.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що рішення підлягає скасуванню з огляду на таке.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема, правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР).

Частина 4 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

У даному випадку підставою складення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення стало перевищення швидкості у населених пунктах, тобто порушення п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами ст.ст. 258, 283 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас, частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, з аналізу наведених вище норм, колегія суддів зазначає, що у відповідача не було підстав складати протокол - він мав право одразу прийняти постанову, а тому діяв відповідно до вимог законодавства.

Щодо доводів з приводу фіксування швидкості "з рук" колегія суддів зазначає, що настільки велику похибку (більше 70 км) таке фіксування у будь-якому випадку дати не може, а тому вказаний довод судом відхиляється.

Твердження суду першої інстанції з приводу того, що відповідачем не доведено, що позивач рухався у межах населеного пункту, колегією суддів також відхиляються, оскільки з матеріалів справи встановлено, що даний факт позивачем не заперечувався та не є підставою позову.

Відповідно до ст. 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем надано належні та допустимі докази на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Масло Романа Олеговича - задовольнити.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 27.09.2021 по справі № 551/745/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов