Справа № 826/5387/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року

м. Київ

справа №826/5387/16

адміністративне провадження № К/9901/7106/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (колегія суддів: Безименна Н.В., Аліменко В.О., Кучма А.Ю.) у справі № 826/5387/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.М., в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо повідомлення ОСОБА_1 про нікчемність операції від 25 січня 2016 року по перерахуванню коштів з рахунку юридичної особи на картковий рахунок позивача, зобов`язати відповідача включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Авант-Банк» додатково у розмірі 145000,00 грн. за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05 жовтня 2017 року відмовлено повністю у задоволенні позову.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 05 жовтня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві «Авант-Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування в розмірі 145000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, подав касаційну скаргу, в якій просить її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що перерахування коштів не відповідає вимогам постанови Правління Національного банку України від 10.12.2015 року № 878/БТ «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», якою введено обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Також відповідач вказує, що умовами договору можливість зарахування коштів від третіх осіб не передбачена.

У відзиві на касаційну скаргу ФГВФО просить її задовольнити.

Представник позивача у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивачем було відкрито у ПАТ «Авант-Банк» рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України.

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 за розрахунковий період з 05 січня 2016 року по 26 січня 2016 року 25 січня 2016 року на рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти від ОСББ «Салютна 1-б» у сумі 145000,00 грн. з призначенням платежу - зарахування безвідсоткової фінансової допомоги на рахунки працівників ОСББ «Салютна 1-б» згідно відомості від 25 січня 2016 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 29 січня 2016 року №44 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 29 січня 2016 року №96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Авант-Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію на один місяць з 29 січня 2016 року до 28 лютого 2016 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірині Миколаївні.

Листом від 25 лютого 2016 року №880/1 (а.с.12) Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Авант-Банк» повідомила позивача про нікчемність операції по перерахуванню коштів з рахунку юридичної особи на картковий рахунок № НОМЕР_1 , проведеної 25 січня 2016 року на суму 145000,00 грн., згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 року №109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» виконавчою дирекцією прийнято рішення від 26 лютого 2016 року № 262 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо повідомлення ОСОБА_1 про нікчемність операції від 25 січня 2016 року по перерахуванню коштів з рахунку юридичної особи на його картковий рахунок, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що кошти на рахунок позивача перераховано 25 січня 2016 року, тобто після віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії проблемних та у період дії обмеження, встановленого постановою Правління Національного банку України №878/БТ від 10 грудня 2015 року, з рахунку іншої юридичної особи, що призводить до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, а тому рішення відповідача про нікчемність (правочинів) операцій по перерахуванню коштів з рахунку юридичної особи на рахунок позивача є обґрунтованим.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що позивач є вкладником, а тому уповноважена особа зобов`язана подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника, якому необхідно здійснити відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки відповідачем не доведено нікчемність укладених правочинів.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач уклав з ПАТ «Авант-Банк» договір банківського вкладу (депозиту) та на відповідних рахунках розміщено кошти (переказ коштів від ОСББ «Салютна 1-б»), а тому в розумінні закону позивач є вкладником.

Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до початку віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації.

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Авант-Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону № 4452-VI.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а.

Частина 3 ст. 38 Закону № 4452-VI (у редакції, що діяла на час укладення договору) містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними. Відповідач вважав нікчемними договір банківського вкладу між банком і позивачем з підстави, передбаченої ч. 3 ст. 38 зазначеного вище Закону. Зазначеною нормою передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

Суд вважає, що положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Авант-Банк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Метою п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/14681/17, від 30.05.2018 у справі № 910/23036/16, від 23.10.2018 у справі № 804/6992/15.

Суд не бере до уваги покликання відповідача на п.9 ч. 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Така позиція суду зумовлена тим, що частину повідомлення про нікчемність правочину не містило посилань на п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а нікчемним правочин визнався виключно відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 вищезгаданого Закону.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач дійшов висновку про нікчемність операцій по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи, оскільки кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок надійшли від третьої особи: ОСББ «Салютна 1-б», шляхом безготівково переказу, що в період дії Постанови Національного банку України №878/БТ від 10.12.2015 року призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Втім, положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено обов`язкового внесення саме готівкових коштів на банківський (депозитний) рахунок особисто вкладником, оскільки в статті 2 Закону зазначено, що вкладом також є кошти в безготівковій формі, які надійшли для вкладника.

Статтею 1062 Цивільного кодексу України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Отже, доводи відповідача щодо нікчемності операцій по перерахуванню коштів з рахунку ОСББ «Салютна 1-б» на поточні рахунки позивача з мотивів перерахування коштів на рахунок позивача іншою юридичною особою, не ґрунтуються на нормах законодавства.

Слід також зазначити, що згідно ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 10.12.2015 № 878/БТ, якою до ПАТ «Авант-Банк» було застосовано заходи впливу, є банківською таємницею, а тому про неї не було і не могло бути відомо позивачу на момент укладення правочину, що також вказує на добросовісність його дій у спірних правовідносинах.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 та договорами з відповідними клієнтами банку.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 341, 345, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

Т.Г. Стрелець