Справа № 480/9816/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року Справа № 480/9816/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9816/21 за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання дій незаконними та неправомірними, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до державної установи "Сумський слідчий ізолятор", і просить суд визнати дії відповідача, вимоги та психологічне і фізичне примушування виходити і брати участь у судовому провадженні по справі № 592/10555/20 незаконними і неправомірними, та стягнути з відповідача компенсацію за завдану матеріальну і моральну шкоду у сумі 470000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вважає незаконним психологічне та фізичне примушування його відповідачем виходити та брати участь у судовому провадженні 08.09.2021 в режимі відеоконференції по справі 592/10555/20. Посилається на те, що після його відмови виходити та брати участь у судовому провадженні 08.09.2021 в режимі відеоконференції на нього почав кричати працівник державної установи «Сумський слідчий ізолятор», призначений наказом по установі проводити відеоконференції, та з погрозами натиснув «тривожну» кнопку. Позивач стверджує, що він надав відмову спокійним тоном. У подальшому до камери № 28, де він утримується прибули ЧПНСІ та інші службові особи, які з погрозами почали вимагати вийти на відеконференцію, на що останній категорично не погоджувався та вимагав надати відповідні документальні підтвердження на користь дій працівників установи. Наполягає на тому, що в результаті вказаних подій до нього була застосована фізична сила, а тому, огляду на вищевказане, позивач вважає, що всі події, які мали місце 08.09.2021 суперечать положенням ст. 24 Конституції України та нормам ст. 325 КПК України.

Ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

У відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив відповідач, просить відмовити у задоволенні позову та заперечує проти тверджень позивача про штучно створені події, які мали місце 08.09.2021 та умисне настання наслідків у вигляді погіршення самопочуття. Звертає увагу суду на те, що всі події та дії, які здійснювалися працівниками установи 08.09.2021 були практичним виконанням вимог п.7 Глави 4 Розділу IV та п.2 Глави 4 Розділу І Правил № 1769/5, оскільки своїми діями позивач порушив вимоги п. 2 глави 4 розділу І Правил 1769/5, зокрема щодо додержання розпорядку дня, встановленого в СІЗО, та обов`язку виконувати законні вказівки адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО. Відтак, вважає, що працівники Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» діяли лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений нормами Правил № 1769/5.

У відповіді на відзив та поданих до суду заявах по суті справи, позивач з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, не погоджується у повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками справи докази у їх сукупності та встановивши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий 29.04.2004, прибув 29.06.2016 та тимчасово залишений у державній установі "Сумський слідчий ізолятор" судами загальної юрисдикції та Апеляційним судом Сумської області для розгляду його скарг та клопотань, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.07.2021 суд ухвалив доручити державній установі "Сумський слідчий ізолятор" забезпечити проведення судового засідання за участю засудженого ОСОБА_1 за його скаргою по справі № 592/10555/20 у дистанційному провадженні з Ковпаківським районним судом м.Суми, яке відбудеться 08.09.2021 о 10-30 год. в приміщенні вказаного суду (а.с.39).

08.09.2021 позивача було попереджено про його виведення на вищезазначену відеоконференцію, на що він відповів категоричне «ні».

Так, згідно рапорта ОСОБА_2, який згідно наказу від 19.01.2021 58/АГ-21 призначений відповідальною особою за проведення судових засідань в режимі відео конференцій, 08.09.2021 засуджений ОСОБА_1 , завчасно повідомлений про час проведення судового засідання, відмовився виходити з камери і бути присутнім в судовому засіданні в режимі відео конференції(а.с.40).

У позовній заяві свою відмову позивач мотивує тим, що відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує. У тому числі, позивач посилається на норми ст. 42 та ч. 3 ст. 43 КПК України та норми ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, інші положення Міжнародних договорів, що вважає основною підставою свого невиходу до кімнати проведення відеоконференцій.

Також позивач зазначає, що 08.09.2021, після його відмови виходити, на нього почав кричати працівник державної установи "Сумський слідчий ізолятор", призначений наказом по установі проводити відеоконференції та з погрозами натиснув «тривожну» кнопку. Позивач стверджує, що він надав відмову спокійним тоном. У подальшому до камери № 28, де він утримується, прибули ЧПНСІ та інші службові особи, які з погрозами почали вимагати вийти на відеконференцію, на що останній категорично не погоджувався та вимагав надати відповідні документальні підтвердження на користь дій працівників установи. Наполягає на тому, що до нього була застосована фізична сила, а тому, з огляду на вищевказане, позивач вважає, що всі події, які мали місце 08.09.2021 були вчинені всупереч ст. 24 Конституції України та нормам ст. 325 КПК України.

Також позивач вважає, що адміністрація державної установи "Сумський слідчий ізолятор" повинна була запропонувати йому надати письмове пояснення причин та підстав заперечення проти дистанційного судового провадження.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами Конституції України головним завданням суду є захист прав і свобод людини і громадянина.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", учасники судового процесу на підставі судового рішення можуть брати участь судовому засіданні в режимі відеоконференції. Обов`язок провести відеоконференцію доручається суду, який отримав судове рішення проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суц який ухвалив таке рішення.

Відеоконференція - це телекомунікаційна технологія інтерактивної взаємодії двох або більше віддалених учасників судового провадження можливістю обміну аудіо- та відеоінформацією у реальному масштабі час урахуванням керуючих даних (п. 2.1. розділу II Інструкції про порядок робот технічними засобами відеозапису ходу і результатів процесуальних проведених у режимі відеоконференції, під час судового засідання (кримінального провадження), затвердженої наказом Державної суд адміністрації України від 15.11.2012 № 155 (далі - Інструкція № 155).

З початком пандемії і впровадженням карантинних обмежень учасників судового процесу з`явилась ще й можливість брати участь судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, але за наявності в суді технічної можливості.

Для організації відеоконференцій у судах функціонує вебпрограма "Бронювання систем відеоконференцзв`язку", за допомогою якої можна адмініструвати установи, користувачів системи та бронювати майданчики відеоконференцій у режимі онлайн. Бронювання майданчика для проведення відеоконференції можливе за наявності вільного залу судового засідання режиму роботи суду.

Для бронювання майданчику за допомогою цієї програми потрібно, щоб суд попередньо ухвалив відповідне рішення.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність адміністрації СІЗО визначається відповідно до положення про СІЗО, а обов`язки адміністрації та персоналу СІЗО визначені статтею 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення".

Тримання ув`язнених і засуджених відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, Конвенції про захист людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з людини, Європейських в`язничних правил, Мінімальних стандартних правил ООН щодо поводження з в`язнями (Правил Мандели), інших міжнародно- правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність. Усі ув`язнені (засуджені) повинні бути захищені від таких дій та жодні обставини не можуть бути виправданням для їх застосування (п. 5 Глави 1 Розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14.06.2019 № 1769/5 (далі - Правила № 1769/5)).

Пункт 1 Глави 3 Розділу І Правил № 1769/5 передбачає, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.

Пунктом 9 Глави 3 Розділу І Правил № 1769/5 встановлено, що засуджених, вироки щодо яких набрали законної сили, яких на підставі статті 90 КВК тимчасово залишено в СІЗО або переведено до СІЗО з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або виправної колонії, за винятком осіб, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з іншим кримінальним провадженням, тримають відповідно до вимог цих Правил, вони користуються правами та мають обов`язки, визначені КВК.

З матеріалів справи судом встановлено, що на даний час ОСОБА_1 тимчасово перебуває в державній установі "Сумський слідчий ізолятор" в порядку ст. 90 Кримінально- виконавчого кодексу України. Підставою перебування засудженого під вартою є вирок Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004, який набрав законної сили 15.02.2005 (відповідно до ст. 2 Закону України "Про попереднє ув`язнення" - для забезпечення виконання вироку).

Відтак, позивач користується усіма правами відповідно до вимог Правил № 1769/5 та користується правами та має обов`язки, визначені КВК України.

Так, відповідно до п. 2 Глави 4 Розділу І Правил № 1769/5 засуджені зобов`язані, зокрема, додержуватися розпорядку дня, встановленого в СІЗО, виконувати законні вимоги адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО. Не здійснювати умисних дій, що загрожують життю і здоров`ю інших осіб, а також принижують їх гідність.

Згідно п. 7 Глави 4 Розділу IV Правил № 1769/5 у разі надходження до СІЗО постанови, письмового доручення слідчого, прокурора або слідчого судді (суду) про здійснення кримінального провадження за участю ув`язненого або засудженого у режимі відеоконференції адміністрація СІЗО зобов`язана доставити цих осіб у спеціально обладнане приміщення СІЗО.

Отже, працівники відповідача, забезпечуючи проведення судового засідання за участю засудженого ОСОБА_1 , у відповідності до ухвали судді діяли лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений нормами Правил № 1769/5.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відбулися порушення вищезазначених Правил №1769/5, про що були складені відповідні матеріали та позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с.47-53).

Судом також встановлено, що згідно рапорту інженера відділу інженерно-технічних засобів охорони зв`язку та інформатизації майора вн. сл. ОСОБА_2 (а.с.40), який згідно наказу був призначений відповідальним за проведення судових засідань в режимі відеоконференцій 08.09.2021, засуджений ОСОБА_1 відмовився бути присутнім у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.07.2021, проведення якої було заплановано на 11-30 год, хоча про це був завчасно попереджений. У вказаний період часу позивач відмовився виходити з камери №28, в якій утримувався на момент подій. На неодноразові попередження з боку ОСОБА_2 щодо вимог норм ст.336 КПК України про проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження не реагував. Потім ОСОБА_2 повідомив чергового помічника начальника установи про відмову позивача виконувати вимоги працівника установи.

Так, відповідно до рапорту чергового помічника начальника установи ОСОБА_3 від 08.09.2021 близько 11-00 год. він прибув на пост 3 А, де тримають засуджених до довічного позбавлення волі, відреагувавши на сигнал тривоги, який надійшов від молодшого інспектора (а.с.41). По прибуттю, ним було з`ясовано, що причиною сигналу тривоги є відмова засудженого ОСОБА_1 виходити з камери для слідування на відеоконференцію відповідно до зазначеної вище ухвали Ковпаківського райсуду м.Суми. Як слідує із рапорту ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на неодноразові зауваження не реагував, не виконував законні вимоги адміністрації, намагався створити конфліктну ситуацію. Представниками адміністрації засудженому робилися неодноразові зауваження з даного приводу, але останній надалі в категоричній формі відмовлявся виходити з камери та продовжував чинити протиправні дії. ОСОБА_3 , після повторного зауваження та попередження, якщо ОСОБА_1 не припинить вчиняти протиправні дії, то до нього будуть застосовані спеціальні засоби, а саме, фізична сила та кайданки. Після повторного попередження і відмови від вчинення дій ОСОБА_1 було запропоновано заспокоїтися, взяти руки за спину та вийти з камери, на що той не відреагував і продовжував надалі чинити опір представникам адміністрації.

З матеріалів справи вбачається, що об 11-10 год ЧПНСІ ОСОБА_3 дав команду застосувати до засудженого наручники та фізичну силу (а.с.46). Об 11-15 год кайданки були зняті. Таким чином позивач був доставлений до залу проведення відеоконференцій.

За встановлених у справі обставин, суд погоджується з доводами відповідача про те, що своїми діями позивач порушив вимоги пункту 2 Глави 4 Розділу І Правил 1769/5, згідно якого засуджені зобов`язані, зокрема, додержуватися розпорядку дня, встановленого в СІЗО, виконувати законні вказівки адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО.

У подальшому позивачеві було запропоновано надати письмові пояснення за фактом допущеного порушення, але останній відмовився в категоричній формі (а.с.42).

Крім того, описані вище події були зафіксовані нагрудними відеореєстраторами, перегляд яких був здійснений у присутності понятих (а.с.43-45).

Як видно з відеозапису, дії працівників установи були в межах їх повноважень у спосіб, передбачений нормами Правил № 1769/5 та не могли призвести до настання погіршення стану здоров`я позивача.

За фактом застосування фізичної сили та кайданок до ОСОБА_1 була проведена перевірка, за результатами якої постановою та рішенням дисциплінарної комісії про накладення дисциплінарного стягнення від 17.09.2021 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування стягнення у вигляді «ДОГАНИ» (а.с.47-54).

Щодо тверджень позивача про те, що відповідачем штучно створені події, які мали місце 08.09.2021 та умисне настання наслідків у вигляді погіршення самопочуття, то суд зауважує, що згідно повідомлення Сумської міської медичної частини від 26.11.2021 №1375/СУ-21 (а.с.59) 08.09.2021 о 15-00 год ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-терапевтом та черговим фельдшером медичної частини і на момент огляду тілесних ушкоджень не було виявлено, загальний стан здоров`я задовільний, АТ-160/100 мм рт.ст, від надання невідкладної допомоги відмовився (а.с.59).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання дій відповідача, вимог та психологічного і фізичного примушування виходити і брати участь у судовому провадженні по справі № 592/10555/20 незаконними і неправомірними, , а відтак, і вимог про стягнення з відповідача компенсації за завдану матеріальну і моральну шкоду у сумі 470000 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання дій незаконними та неправомірними, стягнення моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька