Справа № 400/1209/20
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 січня 2022 року

м. Київ

справа № 400/1209/20

адміністративне провадження № К/9901/44837/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача: Бевзенка В.М.,

суддів: Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Меламеда Вадима Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 400/1209/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення щодо розміру поновленої пенсії позивача;

- зобов`язати провести перерахунок пенсії, починаючи з 22.09.2018, відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», із застосуванням відомого розміру заробітної плати позивача, правильного розміру середньомісячного заробітку позивача, правильного коефіцієнту заробітної плати та стажу, показника середньої заробітної плати за 2016-2017 роки, з проведенням перерахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 22.09.2018, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачеві, починаючи з 22.09.2018 до їх фактичної виплати.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження ухвалив розглянути та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 позов задоволено частково, внаслідок чого:

- визнано протиправним та скасовано рішення щодо розміру поновленої пенсії позивачеві від 20.02.2019;

- зобов`язано провести перерахунок пенсії починаючи з 22.09.2018 у розмірі відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», із застосуванням коефіцієнту заробітної плати позивача, показника середньої заробітної плати за 2016-2017 року виплатити перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, внаслідок чого:

- рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 скасовано та прийнято у справі нове рішення, яким закрито провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із указаною постановою, позивач в особі адвоката оскаржив його у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2021 касаційну скаргу залишено без руху.

Указану ухвалу адвокатом позивача отримано 05.01.2022 (ідентифікатор поштового відправлення 146).

В установлений судом строк, адвокат позивача подав до суду заяву про усунення недоліків у якій зазначає, що строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції не пропущено, оскільки:

- постанова була проголошена за відсутності позивача та його представників;

- постанова суду апеляційної інстанції була направлена з електронної адреси, яка не являється офіційною адресою П`ятого апеляційного адміністративного суду;

- внаслідок некоректного направлення постанови, вона потрапила до папки «Спам» та згодом була автоматично видалена назавжди через 30 днів;

- до електронного кабінету постанова суду апеляційної інстанції не надходила.

Ураховуючи наведені доводи, адвокат позивача просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у цій справі.

Дослідивши зміст касаційною скарги разом із заявою про усунення недоліків, Суд дійшов такого висновку.

Згідно до положень частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, неодноразово вказувалось, що право на доступ до судочинства, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункту 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»). За висновком, викладеним в рішенні від 18.10.2005 у справі «МПП «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними меж.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, адвокатом позивача долучено документ під назвою: «документ по справі № 400/1209/20», утім, такий документ належним чином не завірений та не зрозуміло, яку обставину він підтверджує.

Крім того, Суд критично оцінює посилання скаржника на ту обставину, що минуло багато часу з дня відкриття апеляційного провадження і представники вжили заходів та у результаті перевірки 01.11.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень була виявлена постанова, з огляду на те, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 у пункті 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки адвокатом скаржника не усунуті недоліки касаційної скарги викладені в ухвалі Верховного Суду від 23.12.2021, Суд визнає неповажним пропущений скаржником строк на касаційне оскарження та відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 2, 44, 333 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку касаційного оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 400/1209/20.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Меламеда Вадима Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 400/1209/20.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа