Справа № 520/3152/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 р.Справа № 520/3152/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків по справі № 520/3152/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2021 до Харківського окружного адміністративного суду суду надійшла заява позивача, ОСОБА_1 , в якій він просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду по справі, зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у термін 15 днів з дня отримання відповідної ухвали.

В обгрунтування заяви зазначив, що 16.08.21 року по електронній пошті йому надійшла відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.08.2021 року, в якій зазначено, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», суми пенсій, які не виплачені за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуватимуться на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії облікована та буде виплачуватись на умовах окремого порядку, після прийняття його Кабінетом Міністрів України.

Зазначає, що нарахування і виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 повинні бути здійснені саме в порядку виконання рішення суду, а одже посилання, що дії з невиплати компенсації вчинені на виконання пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами від 21.08.2019 внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 788), виходячи з цього, є необґрунтованими.

Вважає, що рішення суду є цілком чітким та зрозумілим, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області фактично своїми діями намагається ухилитись від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб, що є підставою для встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішенням суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення питання судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що на даний час відповідач нарахував йому суму компенсації, проте не зробив жодних дій для її виплати відповідно до судового рішення, оскільки, у пенсійного органу відсутні правові підстави для виконання судового рішення відповідно як до Постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 так і до Постанови правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1. Вважає наявними ознаки як протиправних дій, в контексті порядку виконання судового рішення, так і протиправною бездіяльність відповідача, відносно виплати компенсації, яка ним знову ігнорується, незважаючи на те, що саме це і було зобов`язано судовим рішенням.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на електронну пошту щодо виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за електронним зверненням від 25.03.2020 року № ВЕБ-20001-Ф-С-20-014501. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2017 року по лютий 2020 року на суму 174543,77 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2017 року по лютий 2020 року на суму 174543,77 грн., відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

На виконання вказаного судового рішення Харківським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 по справі №520/3152/21 відповідачем здійснено розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2017 по лютий 2020 року на суму 174543,77 грн. При цьому, відповідачем повідомлено про те, що порядок виплати буде здійснено відповідно до чинного законодавства України. В свою чергу, інших доказів свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача, позивачем до суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з вимогами ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 КАС України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою/органом, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа/орган, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б принципу верховенства права.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу (контролю за виконанням рішення), на переконання колегії суддів, можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Таким чином, процесуальні дії, визначені ст. 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Положення статті 382 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Так, рішенням суду у даній справі було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2017 року по лютий 2020 року на суму 174543,77 грн., відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 по справі №520/3152/21 відповідачем здійснено розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2017 по лютий 2020 року на суму 174543,77 грн.

За вищевказаним розрахунком встановлено, сума компенсації втрати частини грошових доходів складає 10504,29 грн.

Для вирішення питання виплати заборгованості пенсійної виплати за рахунок коштів Державного бюджету дані про заборгованість на виконання рішення суду ОСОБА_1 було внесено в електронний реєстр судових рішень відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за №1189/32641.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем вчинено усі необхідні дії на виконання рішення суду. При цьому, позивачу не відмовлено у виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 в частині виплати нарахованої суми компенсації втрати частини грошових доходів, не прийнято окремого рішення по вказаному питанню, а лише повідомлено про те, що вказані виплати буде здійснено відповідно до порядку, передбаченого чинним законодавством України.

В свою чергу, позивач не надав доказів в підтвердження ухилення відповідача від виконання судового рішення.

Окрім викладеного, колегія суддів зазначає, що виконання рішення суду у цій справі наразі має забезпечуватись державним виконавцем шляхом застосування заходів його примусового виконання у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання не встановлено.

Також, судова колегія наголошує, що процесуальні дії щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (як під час ухвалення, так і після ухвалення рішення) відповідно до положень ст.382 КАС України є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 29.03.2019 по справі № 674/25/17, від 31.07.2018 по справі №235/7638/16-а.

Також, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2019 по справі №826/9960/15 зазначено, що застосування правового інституту подачі звіту є правом суду.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 по справі № 520/3152/21, та, відповідно, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі № 520/3152/21.

Отже, колегія суддів переглянувши ухвалу суду першої інстанції, вважає, що при її прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 року по справі № 520/3152/21 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі № 520/3152/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 17.01.2022 року