Справа № 628/5076/21
Суддя: Барабанова В. В.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 628/5076/21
Провадження № 2-а/628/12/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

31 січня 2022 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого-судді Барабанової В. В.

за участю секретаря судового засідання Буткової В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп`янську, Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: поліцейський відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області ст. сержант поліції Решетніков Олександр Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

15.12.2021 позивач по пошті направив до суду позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського ВРПП Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області ст. сержанта поліції Решетнікова О.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 407126 від 30 листопада 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП та справу закрити, а також стягнути понесені витрати з оплати судового збору, посилаючись на те, що 30.11.2021 поліцейським відносно нього винесена вищезазначена постанова, у якій він був визнаний винним у здійсненні правопорушень, передбачених ч.6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП України. Постанова мотивована тим, що позивач керував автомобілем без посвідчення водія та без освітлення номерного знаку в темну пору доби. Проте він з постановою не погоджується, оскільки під час її винесення було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, не роз`яснено прав та обов`язків, як особі, яка притягується до адмінвідповідальності, при цьому, жодних доказів під час розгляду справи поліцейським не досліджувалося, причину зупинення автомобіля не називали, а також постанова містить серію і номер паспорту водія, які, як вказав позивач, ним не надавалися. Графа «До постанови додаються» інспектором не заповнена. Отже, на думку позивача, постанова є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, у позові та клопотанні ОСОБА_1 зазначив, що постанова інспектором була складена без його участі та про її існування він дізнався випадково, потім одразу звернувся до начальника Куп`янського РВП в Харківській області. Після неодноразових усних звернень та намагань отримати постанову йому повідомили, що її 01.12.2021 за № 19453 було надіслано рекомендованою кореспонденцією, однак, він не отримував, тому, не дочекавшись постанови по пошті, позивач звернувся до відділу адміністративної практики, де і отримав ксерокопію оскаржуваної постанови і в цей же день звернувся з позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

На підтвердження викладених обставин ОСОБА_1 надав ксерокопію заяви на ім`я начальника Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області, отриману уповноваженою особою «Романова» 10.12.2021, у тексті якої зазначено, що 09.12.2021 він дізнався про складання відносно нього поліцейським ВРПП Куп`янського РВП ОСОБА_2 з внесення його персональних даних до документу, що позивач вважав неправомірним, тому просив притягнути до відповідальності (а.с. 15).

Ухвалою судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20.12.2021 позов був залишений без руху. 28.12.2021 недоліки позову усунені.

29.12.2021 ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, які просив задовольнити.

Представником відповідача до суду був направлений відзив проти позовної заяви ОСОБА_1 , з тексту якого убачається, що останній у позові вказує на не роз`яснення причини зупинки транспортного засобу та вимогу пред`явлення посвідчення водія від ОСОБА_1 , однак відповідно до відеозапису, який був зроблений співробітником поліції о 02:45 30.11.2021 встановлено, що поліцейським повідомлено позивачу причину зупинки транспортного засобу, а саме керування транспортним засобом з неосвітленим (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) номерним знаком та відсутністю посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та будучи ознайомленим з причиною зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився надавати для ознайомлення, посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України. Також, на порушення позивачем п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України вказує відеозапис, зроблений співробітниками поліції, на якому зафіксовано неосвітлений у темну пору доби номерний знак « НОМЕР_1 », розміщений посередині на задньому бампері транспортного засобу ВАЗ-21150, яким керував ОСОБА_1 . Також, позивачем в своїй позовній заяві вказано, що 09.12.2021 йому стало відомо, що відносно нього, поліцейським BPПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Решетніковим О.С., винесена постанова серії БАВ № 407126 та притягнуло до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП. Однак, відповідно до відеозапису, який був зроблений співробітником поліції о 02:45 30.11.2021 встановлено, що поліцейський пропонує позивачу ознайомитись та отримати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, але ОСОБА_1 відмовляється про ознайомлення і отримання вищезазначеної постанови, та наголошує на отриманні даної постанови поштовим зв`язком. Тому, представник наголошує на тому, що ОСОБА_1 був обізнаний про винесення у відношенні нього постанови про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП. У зв`язку з цим, стверджувати в позовній заяві про обізнаність складання постанови поліцейським у відношенні позивача лише 09.12.2021, є необгрунтованим. У зв`язку із відмовою ОСОБА_1 ознайомлюватись та отримувати на місці винесення постанови поліцейським серії БАВ № 407126 від 30.11.2021, Куп`янським РВП ГУ НП в Харківській області Васильченку О.В., відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, 01.12.2021 направлено постанову поштовим зв`язком за місцем мешкання останнього, що підтверджується наданою копією супровідного листа. З приводу того, що постанова про адміністративне правопорушення містить інформацію про серію та номер паспорту водія, хоча ОСОБА_1 свій паспорт працівнику поліції не надавав, представник відповідача зазначив, що з огляду на постанову серії БАВ № 407126 від 30.11.2021, з графи 4 вбачається, що відомості про паспорт ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , співробітником поліції були встановлені за допомогою бази ІПНП «АРМОР», відповідно до ч. 3 розділу ІV «Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України»», затвердженої наказом МВС України № 676 від 03.08.2017. Отже, дії поліцейського є правомірними, ОСОБА_2 , як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінивши усі наявні докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, був зроблений вірний висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст, 126, ч. 6 ст. 121 КУпАП. Враховуючи наведені вище обставини, представник відповідача просив врахувати доводи, здійснювати розгляд справи без участі представника Управління та відмовити у задоволенні позову.

До відзиву, в обгрунтування викладених вище доводів і заперечень, представник відповідача надав диск CD-R з відео- і звукозаписом фіксації порушення та ксерокопію супровідного листа про направлення на адресу позивача копії постанови БАВ № 407126 від 30.11.2021, за вихідним номером 19453/119-85/17-2021 від 01.12.2021 ( а.с. 33,34).

У судовому засіданні третя особа - поліцейський відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області ст. сержант поліції Решетніков О.С. проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, підтримав доводи, викладені представником відповідача у відзиві проти позову.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 листопада 2021 року поліцейським ВРПП Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області старшим сержантом поліції Решетніковим Олександром Сергійовичем відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 407126 за ч.6 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн, відповідно до змісту якої 30.11.2021 о 02:20 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Куп`янську, Харківської області, вул. Харківська, 103, без посвідчення водія відповідної категорії, а саме не маючи права керування таким транспортним засобом та з номерним знаком, який неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п.2.1а та 2.9В ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Позивач заперечує обставини вчинення ним адміністративних правопорушень, викладені в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, а також як на підставу протиправності винесеної постанови, посилається на недотримання інспектором процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Пунктом 11 ч. 1 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Згідно п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. «а`п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

- посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії п.п. «а`п. 2.1 ПДР України.

Відповідно до п. 2.9. Водієві забороняється:

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий - п.п. «в» п. 2.9 ПДР України.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно частини 6 статті 121 КУпАП, передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху ( …частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, … частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У даному випадку, співробітники поліції є посадовими особами, які здійснюють сумісний контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху ПДР та повинні при встановленні факту вчинення адміністративного правопорушення дотримуватись вимог ст. 251 КУпАП щодо надання належних доказів на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, йому не повідомили причину зупинку та не надали докази вчинення порушень.

Разом з тим, на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис.

Однак, дослідивши у судовому засіданні наданий представником відповідача диск, суд зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушень, пункт 7 оскаржуваної постанови "До постанови додаються" не заповнений, відомості щодо долучення до постанови про адміністративне правопорушення будь-яких доказів, в тому числі відеозапису, оскаржувана постанова не містить. Ні відповідачем, ані третьої особою, взагалі не надано відомостей щодо зазначення технічного засобу, на який було здійснено відеозапис.

Доводи представника відповідача, які викладені у відзиві на позов, обґрунтовані наявністю диску відео фіксації порушень ОСОБА_1 , однак, позивачем оскаржується в судовому порядку постанова серії БАВ № 407126 від 30.11.2021, яка не містить жодних зазначень щодо засобу фіксації правопорушень та взагалі проведення фото чи відео фіксації таких правопорушень.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст. ст. 73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, виходячи з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено саме на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16а.

З огляду на зазначене, відповідачем не дотримано приписи ст. 283 КУпАП, а тому диск, на якому, як вважає поліцейський, міститься фіксація вчинення позивачем адміністративних правопорушень та процедура розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, не є належним та допустимим доказом у цій справі в розумінні вимог ст. ст. 73,74 КАС України.

Наявна у справі оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень, оскільки постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому працівник поліції відображає своє власне бачення порушень.

Будь-яких інших доказів на підтвердження порушення позивачем п. 2.1.а, 2.9.в ПДР України та на спростування доводів позивача щодо відсутності в його діях порушень вказаних Правил дорожнього руху, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, також те, що позивачем без поважних причин пропущений строк на оскарження постанови.

На підставі викладеного, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що порушення позивачем вимог ПДР України не підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем зазначених в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

З урахуванням зазначеного, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги в частині скасування оскаржуваної постанови.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про скасування постанови в зв`язку з недоведеністю порушень позивачем Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.1а,2.9в ПДР України, що стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставою скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є відсутність складу адміністративних правопорушень, дотримання чи недотримання інспектором процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення судом не встановлювались, у зв`язку з чим суд не надає оцінку доводам сторін з цього приводу.

Щодо судових витрат.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Позивачем за пред`явлення адміністративного позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджується копією дублікату квитанції 0.0..1 від 28.12.2021 ( а.с. 16).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову, судовий збір у розмірі 908 грн стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

З приводу поданого до суду 05.01.2022 позивачем клопотання (а.с.19), перевіривши обставини справи і надані докази, судом не вбачається порушень закону, які б зумовили необхідність постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 77, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: поліцейський відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області ст. сержант поліції Решетніков Олександр Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 407126 від 30 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП- закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених КАС України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами КАС України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області, адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: поліцейський відділу реагування патрульної поліції Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області ст. сержант поліції Решетніков Олександр Сергійович, адреса: 63701 Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська,14.

Повний текст рішення суду виготовлений 07.02.2022.

Суддя В. В. Барабанова