Справа № 160/15295/20
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 січня 2022 року

м. Київ

справа № 160/15295/20

адміністративне провадження № К/990/1173/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів -Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі №160/15295/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМЛОГІСТИК» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМЛОГІСТИК» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило: - визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних рішення № 1950390/41385107 від 21.09.2020 року; рішення № 2032154/41385107 від 13.10.2020 року; - визнати протиправними та скасувати рішення за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 53919/41385107/2 від 02.10.2020 року; - зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні № 50 від 12.08.2020 року та № 4 від 01.09.2020 року, складені ТОВ «СПЕЦХІМЛОГІСТИК», в Єдиному реєстрі податкових накладних; - стягнути з державного бюджету на користь позивача суму судового збору та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову посилається на протиправність оскаржуваних рішень, оскільки доводи відповідача про ненадання товариством договору, а також первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортував і навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), в тому числі рахунки фактури, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахувань наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні є безпідставними з огляду на те, що податкова накладна виписується за першою подією, а саме постачання товарів/послуг або здійснення оплати за такі товари/послуги. Настання лише однієї із вказаних подій не може бути підставою для відмови у реєстрації податної накладної в ЄРПН. Таким чином, позивач вважає, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є безпідставними й такими, що не дають можливість зрозуміти причини такої відмови.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 24 грудня 2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних рішення № 1950390/41385107 від 21 вересня 2020 року та рішення № 2032154/41385107 від 13 жовтня 2020 року. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні № 50 від 12 серпня 2020 року та № 4 від 01 вересня 2020 року, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМЛОГІСТИК» в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем їх фактичного надходження. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року в частині відмови у відшкодуванні понесених витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМЛОГІСТИК» (51914, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд.16, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2250,00 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, ); стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМЛОГІСТИК» (51914, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд.16, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2250,00 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ). В іншій частині Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року у справі №160/15295/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМЛОГІСТИК» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко