Справа № 480/8980/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2022 року Справа №480/8980/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелета С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить :
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, які проявились у відмові в зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у Публічному акціонерному товаристві «Сумихімпром» з 01.12.1996 по 31.12.2000 на посаді майстра зміни та начальника відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром» та з 14.09.2006 по 31.08.2008 на посаді старшого майстра з ремонту устаткування в об`єднаному цеху по виробництву сірчаної кислоти №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 01.12.1996 по 31.07.1998 на посаді майстра зміни об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 01.08.1998 по 31.12.2000 на посаді начальника відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 14.09.2006 по 31.08.2008 старшого майстра з ремонту устаткування в об`єднаному цеху по виробництву сірчаної кислоти №1 у ПАТ «Сумихімпром».
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем було подано заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, яку було задоволено та призначено пенсію з 05.12.2020. Разом із тим, до пільгового стажу не було зараховано спірний період роботи, оскільки відсутні докази атестації робочих місць, відсутня інформація про роботу позивача на посадах, які були атестовані роботодавцем. Позивач вважає такі висновки протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення, оскільки належним документом, що може підтвердити його право на призначення пільгової пенсії, є трудова книжка. В наявності є документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць.
Відповідач проти позову заперечує, у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що до пільгового стажу позивача не зарахований період роботи у ПАТ «Сумихімпром» з 01.12.1996 по 31.12.2000, а також з 14.09.2006 по 31.08.2008, у зв`язку із відсутністю доказів проведення атестації робочого місця. Зазначає, що в наявності є докази проведення атестації робочого місця по посаді, на якій позивач не працював.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано додаткові документи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.
Так, під час призначення пенсії позивачу не було зараховано пільговий період роботи з 01.12.1996 по 31.07.1998 на посаді майстра зміни об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром», з 01.08.1998 по 31.12.2000 на посаді начальника відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром», з 14.09.2006 по 31.08.2008 на посаді старшого майстра з ремонту устаткування в об`єднаному цеху по виробництву сірчаної кислоти №1 у ПАТ «Сумихімпром», що підтверджується розрахунком загального та пільгового стажу позивача, здійсненим ГУ ПФУ в Сумській області. Як зазначає відповідач зазначений період не було враховано у зв`язку із відсутністю доказів проведення атестації робочого місяця позивача.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Також, ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.
При розгляді даної справи не зарахування спірного періоду до пільгового стажу позивача зумовлено відсутністю документів, що підтверджують проведення атестації робочого місця позивача.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі - Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Копією трудової книжки позивача підтверджується, що ОСОБА_1 з 06.09.1994 прийнятий на посаду майстра зміни в цех знефторених фосфатів №2. У зв`язку із об`єднанням цеху по виробництву знефторених фосфатів №1 та №2 переведений в об`єднаний цех по виробництву знефторених фосфатів майстром зміни (виробництво Списка №1). 01.08.1998 переведений цьому цеху начальником відділення (виробництво Списку №1).
Таким чином 01.12.1996 по 31.07.1998 позивач працював на посаді майстра зміни об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром», та з 01.08.1998 по 31.12.2000 на посаді начальника відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром». Відповідно до відміток в трудовій книжки позивача зазначено, що робота позивача передбачена Списком №1. У трудовій книжці ОСОБА_1 в наявності також відмітка ВАТ «Сумихімпром» про проведення атестації робочого місця позивача на посаді майстра зміни цеху знефторених фосфатів №2, що відноситься до виробництву Списку №1.
З 01.02.2001 ОСОБА_1 переведений майстром зміни об`єднаного цеху по виробництву сірчаної кислоти №1. В подальшому, позивач з 24.04.2006 переведений старшим майстром з ремонту устаткування в цьому ж цеху, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Крім того, також в наявності відмітки ВАТ «Сумихімпром» в трудовій книжки позивача про проведення атестації робочого місця, підтверджено право на пільгову пенсію по Списку №1.
Крім того, ГУ ПФУ в Сумській області було проведено перевірку обґрунтованості видачі документів ПАТ «Сумихімпром» для оформлення пенсії ОСОБА_1 , про що складено акт №4435/10.2-02 від 18.12.2020. В акті від 18.12.2020 ГУ ПФУ в Сумській області зазначено, що за час роботи позивача у ПАТ «Сумихімпром», в т.ч. і спірний період, позивач у відпустках без збереження заробітної плати та простоях не перебував, до нараховувалася доплата за роботу у важких та шкідливих умовах праці. Крім того, відповідачем було досліджено всі документи, що стосувалися роботи позивача у ПАТ «Сумихімпром», що відображено у акті від 18.12.2020.
Також ГУ ПФУ в Сумській області було встановлено під час перевірки та відображено в акті від 18.12.2020, що відповідно до наказу постанови від 27.12.1995 №303/2 проведена атестація робочого місця, зокрема майстра зміни та начальника відділу цеху знефторених фосфатів №2. Відповідно до наказу постанови від 14.10.2013 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць, затвердженими наказами-постановами №303/2 від 27.12.1995 та №226/13 від 14.09.2001» поширено дію наказу від 27.12.1995 №303/3 на працівників об`єднаного цеху по виробництву знефторених фосфатів «Темп» та цеху по виробництву знефторених фосфатів.
Крім того, проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до наказу від 19.04.2006 №338 позивач з 24.04.2006 переведений старшим майстром з ремонту устаткування цеху по виробництву сірчаної кислоти №1 та працював на посаді до 01.09.2008. Відповідно до наказу постанови від 14.09.2001 №226/13 «Про завершення атестації робочих місць за умовами праці у структурних підрозділах ВАТ «Сумихімпром», робоче місце майстра по ремонту устаткування госпрозрахункового об`єднаного цеху по виробництву сірчаної кислоти №1 атестовано по Списку №1 (вперше). Відповідно до наказу постанови від 30.09.2013 №403/37 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць, затвердженими наказами-постановами №303/3 від 27.12.1995 та №226/13 від 14.09.2001» поширено дію наказу-постанови від 14.09.2001 №226/13 на працівників об`єднаного цеху по виробництву сірчаної кислоти №1.
Також ГУ ПФУ в Сумській області в акті №4435/10.2-02 від 18.12.2020 ГУ ПФУ в Сумській області було зазначено, що період роботи позивача та посади, зазначені в довідці від 27.11.2020 №641, видані ПАТ «Сумихімпром» для призначення пенсії позивачу відповідають первинним документам, наданим для перевірки. Довідку від 27.11.2020 №642 необхідно привести у відповідність до первинних документів, зазначивши вірно період роботи позивача на відповідних посадах.
Таким чином твердження відповідача про відсутність документів, що підтверджують проведення атестації робочих місць спростовуються матеріалами справи, зауваження після проведеної перевірки стосувалися виключно у вірній даті роботи позивача на посадах, про що зазначено в акті від 18.12.2020. Виявлені зауваження в оформленні довідки ПАТ «Сумихімпром» не спростовують того, що позивач в спірний період працював на посадах, відносно яких проведена атестація та зазначені обставини не можуть бути підставою для не зарахування такого стажу до пільгового по Списку №1.
В даному випадку, посада позивача з 01.12.1996 по 31.07.1998 - майстер зміни об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром», з 01.08.1998 по 31.12.2000 - начальник відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром», з 14.09.2006 по 31.08.2008 - старший майстер з ремонту устаткування в об`єднаному цеху по виробництву сірчаної кислоти №1 у ПАТ «Сумихімпром» передбачена розділом VIII «Хімічне виробництво» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердж. Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994, від 16.01.2003 N 36. Відповідач не заперечує факт того, що посада позивача передбачена Списком №1, спірним є лише не проведення атестації робочого місця позивача.
Таким чином ГУ ПФУ в Сумській області неправомірно не врахували період роботи з 01.12.1996 по 31.07.1998 на посаді майстра зміни об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром», з 01.08.1998 по 31.12.2000 на посаді начальника відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів у ПАТ «Сумихімпром», з 14.09.2006 по 31.08.2008 на посаді старшого майстра з ремонту устаткування в об`єднаному цеху по виробництву сірчаної кислоти №1 у ПАТ «Сумихімпром» до розрахунку пільгового стажу позивача під час призначення пенсії з підстав відсутності доказів проведення атестації робочого місця позивача.
Разом із тим, задоволенню підлягає не визнання неправомірними дії, які проявились у відмові в зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у ПАТ «Сумихімпром», оскільки в даному випадку відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах спірні періоди роботи.
Таким чином суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.1996 по 31.12.2000 на посаді майстра зміни та начальника відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів та з 14.09.2006 по 31.08.2008 на посаді старшого майстра з ремонту устаткування в об`єднаному цеху по виробництву сірчаної кислоти №1.
Судом враховується, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії 19.01.2021, подана нова заява від 16.03.2021 щодо допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами, але відповідачем протиправно не було здійснено відповідний розрахунок пільгового стажу позивача за наявністю у ГУ ПФУ в Сумській області документів, що стосуються проведеної атестації робочого місця позивача, спірний період протиправно не було враховано відповідачем. Таким чином відповідачем протиправно було призначено пенсію без врахування до пільгового стажу спірного періоду роботи позивача.
З врахуванням вищезазначеного, суд вважає за необхідне, у відповідності до ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права позивача та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 з дня призначення пенсії 05.12.2020 період роботи на пільгових умовах з 01.12.1996 по 31.07.1998 на посаді майстра зміни об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів; з 01.08.1998 по 31.12.2000 на посаді начальника відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів; з 14.09.2006 по 31.08.2008 старшого майстра з ремонту устаткування в об`єднаному цеху по виробництву сірчаної кислоти №1 у ПАТ «Сумихімпром». Також суд вважає за необхідне у зв`язку із невірним обчисленням пільгового стажу позивачу на день призначення пенсії, у відповідності до ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права позивача та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити з 05.12.2020 відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільгового стажу з 01.12.1996 по 31.12.2000 та з 14.09.2006 по 31.08.2008 та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Стосовно відшкодуванню позивачу суми витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Так, на обґрунтування суми витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. позивачем були надані договір про правничу допомогу від 27.07.2021, розрахункову квитанцію до прибуткового касового ордеру від 01.09.2021 №03 на суму 1500 грн., №5 від 16.12.2021 на суму 1500 грн., підписано акт від 16.12.2021 щодо приймання-передачі (звіт) виконаних робіт відповідного до договору про надання правничої допомоги на суму 3000 грн.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховує предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.1996 по 31.12.2000 на посаді майстра зміни та начальника відділення об`єднаного цеху з виробництва знефторених фосфатів та з 14.09.2006 по 31.08.2008 на посаді старшого майстра з ремонту устаткування в об`єднаному цеху по виробництву сірчаної кислоти №1 ПАТ «Сумихімпром».
В задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета