Справа № 480/805/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2022 року Справа № 480/805/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Сергєєвої С.А.,
представника відповідача Шинкаренко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/805/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання перевірки незаконною, визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги,-
В С Т А Н О В И В:
26.05.2020 відповідачем сформована податкова вимога про сплату заборгованості позивачем у розмірі 780340,15 грн.
Позивач просить визнати перевірку незаконною, податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу просить визнати протиправними і скасувати, зазначаючи про порушення контролюючим органом порядку проведення перевірок, зокрема щодо належного повідомлення платника податків про проведення невиїзної документальної позапланової перевірки. Також позивач заперечує проти висновків податкового органу про отримання позивачем додаткового блага у 2018 році у вигляді прощеного банком боргу за іпотечним кредитом, вказуючи, що податковим органом до суми доходу позивача протиправно включено суму різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеного за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2014 року.
Крім того, у повідомленнях про вручення поштових відправлень, зазначена зворотня адреса податкового органу м.Ромни Сумської області, тоді як місцезнаходженням ГУ ДПС у Сумській області, яка вказана у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, є АДРЕСА_1 . Така невідповідність адреси відправника також свідчить про те, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідачем позивачу не направлялись. Також, у акті перевірки вказане місце її проведення в приміщенні Роменського управління Головного управління ДПС у Сумській області в м.Ромни.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення вимог заперечив, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 від 24.10.2019 року №341 та повідомлення від 24.10.2019 № 53, перевірка здійснювалася у відповідності до пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України у зв`язку з невідображенням позивачем суми прощеного боргу у річній податковій декларації. Наказ про проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки направлені на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
В ході перевірки встановлено, що у 2018 році позивач отримав дохід у вигляді прощеного боргу від ПАТ «Райфайзен банк Аваль» у розмірі 2912166,05 грн., податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік не подав. При цьому, запити податкового органу про надання документальних підтверджень про отримання доходу залишені позивачем без уваги.
Згідно з пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України, платник податку, що отримує доходи _ від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів. Одночасно, доходи, визначені ст. 163 ПК України є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування. У відповідності до наведених норм були прийняті податкові повідомлення-рішення про визначення позивачу грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб та військового збору.
Також за неподання подання платником податків податкової декларації, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено Податковим Кодексом, до позивача відповідно до п.120.1 ст.120 цього Кодексу застосований штраф у розмірі 170 грн.
Крім того, відповідно до підпункту 121.1 ст.121 Податкового Кодексу за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом до позивача застосований штраф у розмірі 510 грн.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
26.05.2020 відповідачем сформована податкова вимога про сплату заборгованості позивачем у розмірі 780340,15 грн. ( а.с.35 на звороті).
Суд не вбачає підстав для скасування зазначених рішень, з огляду на таке.
Згідно з п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в . Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, а саме: будь- який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними згідно з Кодексом.
Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст. 168 ПК України.
Згідно з пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України, платник податку, що отримує доходи _ від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Одночасно, доходи, визначені ст. 163 ПК України є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.
Відповідно до підпункту «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 ПК України) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Зі змісту п.5 Договору вбачається, що позичальник повідомлений про те, що сума прощеного основного боргу буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позичальника за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано ( прощено). Також, позичальнику повідомлено про обов`язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого ( прощеного) основного боргу та відображення його у річній податковій декларації. ( а.с.72).
Розмір прощеної заборгованості і, відповідно, розмір доходу позивача склав 2912166,05 грн. ( а.с.80). Проте, позивачем у встановлений строк позивач податкова декларація не подана, податки не сплачені. За таких обставин, податковий оргнан дійшов обгрунтованих висновків про збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доход фізичних осіб та військового збору, а аткож застосування фінансових санкцій за неподання подання платником податків податкової декларації. При цьому, на думку суду не заслуговують на увагу доводи позивача про відсутність у нього додаткового блага у вигляді прощеного банком боргу з огляду на положення п.8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Так, відповідно до наведеної норми не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Суд зазначає, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.
Основна сума боргу платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.
Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України "Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань".
Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.Курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.
В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
При цьому, застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини.
При вирішенні питання про можливість застосування преференцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб слід з`ясувати, чи відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню, а також, чи є більшою різниця, що розрахована у відповідності до пункту 8 підрозділу І розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, яка не підлягає оподаткуванню, ніж сума боргу, що прощена кредитором позивачу.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі №640/4857/19.
Так само, не погоджується суд і з доводами позивача про порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки.
Відповідно до п.п.78.1.2. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.
Особливості проведення документальної позапланової перевірки визначені у ст.79 Податкового кодексу України. Відповідно до п.79.1, 79.2 наведеної норми документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до пунктів 42.1., 42.2 ст.42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу, і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Тобто, обов`язок щодо належного направлення запиту вважається виконаним контролюючим органом за умови підтвердження направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення безвідносно до його отримання платником податку.
Судом встановлено, що копії наказу про перевірку та повідомлення про її проведення ( а.с.76,79) надсилалися податковим органом за адресою платника: АДРЕСА_2 , та повернуті з поштовою відміткою про закінчення терміну зберігання ( а.с.111).
Крім того, позивачу в такому ж порядку надсилався і запит, який передував проведенню перевірки, про надання пояснень та документального підтвердження щодо отриманих доходів протягом 2018 року та інформації стосовно їх декларування, проте лист повернуто до податкового органу з поштовою відміткою про закінчення терміну зберігання ( а.с.77-78, 81,82).
Так само, суд не погоджується із позицією позивача про протиправність перевірки через її проведення у приміщенні Роменського управління ГУ ДПС у Сумській області в м.Ромни в той час, як місцем розташування контролюючого орану у повідомленні зазначена адреса м.Суми, вул.Іллінська,13. Так, статтею 75 Податкового кодексу визначені види перевірок, що проводяться контролюючим органом. Відповідно до п.75.1.2. документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до п. п.41.1.1. п.41.1 ст.41 Податкового кодексу контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи. Головне управління ДПС у Сумській області є територіальним органом Державної податкової служби України, структурним підрозділом якого є Роменське управління, відтак проведення перевірки в приміщенні контролюючого органу, розташованого в м.Ромни не суперечить наведеним нормам, не впливає на результати перевірки, а також не порушує права позивача на подання витребуваних контролюючим органом документів за будь-якою адресою податкового органу, чи то АДРЕСА_1 , чи то АДРЕСА_3 .
З огляду на викладене, суд погоджується з рішеннями податкового органу про застосування до позивача штрафу відповідно до підпункту 121.1 ст.121 Податкового Кодексу за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення та вимога ГУ ДПС у Сумській області відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є правомірними та не підлягають скасуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 03 лютого 2022 року.

Суддя Л.М. Опімах