Справа № 520/12355/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 р. Справа № 520/12355/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 20.09.21 по справі № 520/12355/21

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 (надалі також - відповідачі), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у неприйнятті рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) дія розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 після прийняття рішення Військовою частиною НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця дія обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у неприйнятті рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 після прийняття рішення Військовою частиною НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 після прийняття рішення Військовою частиною НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду у цій частині ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскільки в спірних правовідносинах Військова частина НОМЕР_1 протиправних дій не вчиняла, а порушення права позивача на отримання сум індексації виникло за відсутності її вини в період несення позивачем служби в іншій військовій частині, яка у спірному періоді не була на її фінансовому забезпеченні, в/ч НОМЕР_1 не допустила порушення заявлених прав позивача у вказаному спірному періоді.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі.

У додаткових поясненнях позивач звертає увагу, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 520/12355/21 46 комендатура охорони та обслуговування 10.12.2021 здійснила виплату позивачу індексацію грошового забезпечення, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Таким чином, зобов`язання за оскаржуваним судовим рішенням виконано добровільно 10.12.2021.

Військова частина НОМЕР_2 правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалася.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 01.06.2000 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 та Наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ від 28.08.2018 за № 4 звільнений із займаної посади та направлений для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_2 .

З 28.08.2018 ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 та Наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ (по особовому складу) від 12.06.2019 за № 284 звільнений з військової служби у запас. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.06.2019 за № 155 позивач виключений зі списків особового складу частини з 19.06.2019.

Позивач через свого представника звернувся до Військової частини НОМЕР_3 із запитом про виплату ОСОБА_1 невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.08.2018 та компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.08.2018.

Листом від 26.05.2021 за № 225/56/533 Військова частина НОМЕР_3 повідомила, що індексація в період з 01.01.2016 по 28.08.2018 виплачувалась відповідно до вимог телеграми Департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018 «Правил проведення індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення», затверджених Постановою Кабінетів Міністрів України від 17 липня 2003 року, № 1078; фінансування на виплату індексації не здійснювалося.

Позивач через свого представника звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із запитом щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 28.08.2018 по 19.06.2019 та компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 28.08.2018 по 19.06.2019.

Військова частина НОМЕР_2 листом від 09.06.2021 повідомила позивача, що за результатами опрацювання та інформацією, наданою командуванням Військової частини НОМЕР_1 (м. Дніпро, де з 01.04.2020 в/ч НОМЕР_2 знаходиться на фінансовому забезпеченні) індексація грошового забезпечення за період з 28.08.2018 по 19.06.2019 військовослужбовцю ОСОБА_1 нарахована в сумі 701,81 грн та виплачувалась щомісячно разом з виплатою грошового забезпечення.

З довідки № 237 від 26.05.2021 встановлено, що індексація грошового забезпечення виплачувалась позивачу з грудня 2018 року.

Вважаючи, що йому протиправно не здійснено нарахування та виплату невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018, та не здійснено виплату компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 після прийняття рішення Військовою частиною НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 після прийняття рішення Військовою частиною НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції у цій частині, колегія суддів зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Частинами 1 та 5 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 статтю 5 доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017, чинній з 11.10.2017, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Текст статті 6 в редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007 зміну, визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015, який набув чинності 01.01.2016, внесено зміни у частині 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 року, № 15, ст. 111) цифри "101" замінити цифрами "103".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 за № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 внесено зміни в абзаці 2 пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078, та цифри "101" замінено цифрами "103.

Абзац 2 пункту 1-1 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 - застосовується з 01.01.2016.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09.12.2015) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, зокрема, посадового окладу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування у роботодавця позивача обов`язку щодо нарахування та виплати індексації.

Разом з цим, як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, військову службу у спірний період позивач проходив у Військовій частині НОМЕР_2 .

Вказана обставина позивачем не заперечується.

Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту затверджені Наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 (у редакції наказу від 14.02.2020 №44) (далі - Правила) (https://www.mil.gov.ua/content/mou_orders/mou_2020/44_nm.pdf) та передбачають, що функції з нарахування та виплати грошового забезпечення виконують фінансово-економічні служби відповідних військових частин.

Оскільки позивач ніс службу до 30.11.2018 у Військовій частині НОМЕР_3 , саме вона мала обов`язок своєчасно нараховувати та виплачувати індексацію його грошового забезпечення у заявленому спірному періоді за умови виникнення вказаних вище підстав, визначених законом. Неналежна оплата служби позивача проведена з її вини.

В подальшому, до 19.06.2019, позивач проходив Військову службу у 46 комендатурі охорони та обслуговування та у зв`язку з відсутністю фінансового забезпечення даної комендатури, фінансове забезпечення здійснювалось через Військову частину НОМЕР_2 .

У зв`язку з ліквідацією фінансово-економічного відділення штабу Військової частини НОМЕР_2 та на виконання рішення командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 24 березня 2020 року № 2510/пз, Військову частину НОМЕР_2 зараховано на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 , м. Дніпро з 01 квітня 2020 року, що підтверджується рішенням № 2510/пз (а.с. 43).

Документи фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_2 за період 2016-2019 року (тобто за період, що охоплює спірні правовідносини), які з урахуванням установлених строків зберігання не були знищені, було прийнято для зберігання відповідно до вимог пункту 2.6 Інструкції з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства Оборони України від 19.12.2014 за № 905 (зі змінами).

Довідка № 237 від 26 травня 2021 року надана командуванню Військової частини НОМЕР_2 на підставі облікованих даних (для зберігання), які були передані 01 квітня 2020 року Військовій частині НОМЕР_1 від Військової частини НОМЕР_2 .

Вказані обставини узгоджуються зі змістом обставин справи, викладених у позовній заяві.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки в спірних правовідносинах Військова частина НОМЕР_1 протиправних дій не вчиняла, а порушення права позивача на отримання сум індексації виникло за відсутності її вини в період несення позивачем служби в іншій військовій частині, яка у спірному періоді не була на його фінансовому забезпеченні, зважаючи, що позивач не звертався до вказаного ним відповідача із заявою про виплату індексації, Військова частина НОМЕР_1 не допустила порушення заявлених прав позивача у зазначеному спірному періоді, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних.

Разом з тим, колегія суддів ураховує, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 520/12355/21 46 комендатура охорони та обслуговування 10.12.2021 здійснила виплату позивачу індексації грошового забезпечення, що підтверджується випискою з банківського рахунку, доданою позивачем до додаткових пояснень у справі.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм права в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 після прийняття рішення Військовою частиною НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018, що є підставою для його скасування в цій частині та відмови у задоволенні відповідних вимог позивача.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 520/12355/21 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 включно та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 після прийняття рішення Військовою частиною НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018.

Прийняти у цій частині постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 520/12355/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк