Справа № 380/9532/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 380/9532/21

адміністративне провадження № К/990/1730/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №380/9532/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій просив:

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 лютого 2021 року до 26 травня 2021 року в сумі: 49739,67 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року позов задоволено:

- стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 лютого 2021 року до 26 травня 2021 року в сумі: 49739,67 грн.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Львівській області про поновлення строку апеляційного оскарження й відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Національно поліції у Львівській області звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), надіславши її 10 січня 2022 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року, а справу направити до цього суду для продовження розгляду.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Зокрема, у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Згідно із абзацом другим частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що в порушення вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, у ній не зазначено в чому полягає неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, відсутня вказівка на відповідний абзац частини четвертої статті 328 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, які саме норми права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідних норм права та як, на думку скаржника, відповідні норми повинні застосовуватися.

Посилання відповідача на загальну фразу про порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, не вказавши, яку саме норму права порушив суд, та на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду у справі №260/1888/20, не вказавши, при цьому, які саме норми права судом апеляційної інстанції були застосовані без урахування таких висновків, - не може вважатися викладенням підстав оскарження судового рішення в касаційному порядку.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Відтак, зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №380/9532/21.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі №380/9532/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………………..

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду