Справа № 420/4939/20
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 січня 2022 року

м. Київ

справа № 420/4939/20

адміністративне провадження № К/990/2640/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та зобов`язання погодити надання щорічної відпустки,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, у якому уточнивши позовні вимоги, просила:

визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо відмови у погодженні надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань на підставі заяв від 04 травня 2020 року;

визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо не направлення документів про надання відпустки до Міністерства юстиції України на погодження, не оформлення наказу про надання відпустки перед звільненням, невиплату матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань;

зобов`язати Міністерство юстиції України та Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань у встановленому законом розмірі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо не розгляду по суті та відмови у погодженні надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги ОСОБА_1 за її заявами від 04 травня 2020 року (з урахуванням заяви) від 22 червня 2020 року.

Зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути заяви ОСОБА_1 від 04 травня 2020 року та від 22 червня 2020 року про надання щорічної відпустки та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення з урахуванням правових висновків у рішення суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції. Ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не вирішення питання стосовно погодження надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 на підставі заяви від 04 травня 2020 року.

Зобов`язано Міністерство юстиції України вирішити питання стосовно погодження надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 на підставі заяви від 04 травня 2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

12 січня 2022 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року. Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

У касаційній скарзі як на підставу для відкриття касаційного провадження скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 83, 116 Кодексу Законів про працю України, частини другої статті 54 Закону України «Про державну службу», статті 24 Закону України «Про відпустки» у подібних правовідносинах. Зазначає, що в контексті вказаних норм відсутній висновок Верховного Суду щодо подвійного отримання відпустки державним службовцем у разі виплати за всі не використані ним дні щорічної відпустки та винесенням рішення про обов`язок органу надати таку відпустку і стосовно необхідності розглядати заяви про матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань якщо відповідно до наказу про звільнення такі виплати вже виплачені.

Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач не вказав, у чому полягає неправильне застосування судами норм права, обмежившись висловленням незгоди з висновками судів, що має оціночний характер і є суб`єктивним тлумаченням норм права, зазначивши тільки про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права (неправильно надано тлумачення) статті 83 Кодексу Законів про працю України та частині другій статті 54 Закону України "Про державну службу" щодо розгляду заяви про відпустку.

А також, неправильно надано тлумачення статті 116 Кодексу Законів про працю України та статті 24 Закону України "Про відпустки" щодо виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутових виплат, що призвело до хибних висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Доводи скаржника зводяться до цитування та тлумачення норм права, викладення обставин справи, переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами, що виключає можливість перегляду справи з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для нього.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження, оскільки суд першої інстанції розглянув справу у відкритому судовому засіданні, а не за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та зобов`язання погодити надання щорічної відпустки повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур