Справа № 520/16518/2020
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

14 січня 2022 року

Київ

справа №520/16518/2020

адміністративне провадження №К/990/594/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року

у справі № 520/16518/2020

за позовом ОСОБА_2

до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області,

третя особа: ОСОБА_1 ,

про визнання незаконним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі - третя особа) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року.

Як убачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 5 серпня 2019 року № 365, яким затверджено Детальний план території для визначення можливості розміщення станції технічного обслуговування легкових автомобілів за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

8 лютого 2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX.

У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно встановили правову природу спірного розпорядження, внаслідок чого розглянули справу без урахування особливостей, визначених статтями 264-265 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для розгляду справ про оскарження нормативно-правових актів.

Скаржник вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме - положень статті 1 та частини першої статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та неврахуванням правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 363/3786/17 та Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2019 року у справі № 522/22780/16-а, від 26 листопада 2019 року у справах № 826/4630/18 та № 183/6195/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 369/7296/16-а, від 21 грудня 2019 року у справі № 826/14366/15, від 4 березня 2020 року у справі № 450/1236/17 та від 14 липня 2021 року у справі № 260/20/19, безпідставно не врахували, що детальний план території є нормативно-правовим актом, а тому справу належить розглядати у спеціальному порядку, визначеному статтями 264-265 КАС України.

За твердженням скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права, оскільки не перевірили, у чому полягає порушення прав позивача, та розглянули справу всупереч відсутності, на думку скаржника, такого порушення. При цьому суди попередніх інстанцій, як вважає скаржник, не врахували правового висновку Верховного Суду України, що міститься у постанові від 28 лютого 2017 року у справі № 21-3829а16, про те, що право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише у момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року з метою з`ясування правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції положень статті 1 та частини першої статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», необхідності застосування положень статей 264-265 КАС України, а також доцільності врахування висновків, викладених Верховним Судом України у постанові від 28 лютого 2017 року у справі № 21-3829а16, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 363/3786/17 та Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2019 року у справі № 522/22780/16-а, від 26 листопада 2019 року у справах № 826/4630/18 та № 183/6195/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 369/7296/16-а, від 21 грудня 2019 року у справі № 826/14366/15, від 4 березня 2020 року у справі № 450/1236/17 та від 14 липня 2021 року у справі № 260/20/19.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 520/16518/2020 за позовом ОСОБА_2 до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування розпорядження.

2. Витребувати з Харківського окружного адміністративного суду справу № 520/16518/2020.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи строк до 5 лютого 2022 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді Н.В. Коваленко

В.М. Шарапа