Справа № 280/1663/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 січня 2022 року Справа № 280/1663/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., за участю секретаря судового засідання Келюх К.С.,

за участю:

представника позивача - Багмут Г.В.,

представника відповідача - Куранової С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект» (69006, м.Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд.18, літера Б-2, )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.166, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект» (далі позивач або ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якого представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 17.12.2020 №.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що у період з 05.11.2020 по 13.11.2020 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року від`ємного значенням з податку на додану вартість задекларованого у попередніх періодах, за результатами якої було складено Акт №1278/08-01-07-05/33175792 від 20.11.2020, в якому податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значенням з податку на додану вартість на суму 768660,00 грн. Вказує, що на підставі Акту перевірки відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.12.2020 №, яке протиправно позбавляє позивача права на податковий кредит на вказану суму. Вважає, що товариство податкового законодавства не порушувало, з висновками в Акту позивач не згоден, а підстав для складання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було. З наведених підстав, ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» звернулось до суду із цим позовом за скасуванням податкового повідомлення-рішення від 17.12.2020 №.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Ухвалою суду від 09.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 06.04.2021.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 30.03.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№18169), в якому зазначає, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» з ТОВ «АРОСА-ТРЕЙД» в червні-серпні 2019 року з придбання електротехнічної продукції, ТОВ «УКРТЕХНОПРОМ» в червні 2019 року з придбання деревини, ТОВ «АЛСІМА ГРУП» в червні 2019 року з придбання послуг, ПП «ТЕХНОДОМ-ЦЕНТР» в липні 2019 року січні 2020 року з придбання будівельно-монтажних робіт, ТОВ «ТОНЕТ КОМ» в липні 2019 року з придбання послуг, ТОВ «ТЕХНОВУДСЕРВІС» в серпні-жовтні 2019 року з придбання деревини, ТОВ «АЛИСКАР ТРЕНДС» в серпні 2019 року з придбання послуг, ТОВ «СХІД АВЕРС» в вересні 2019 року з придбання послуг, ТОВ «ВЕРГЕР» в жовтні-листопаді 2019 року з придбання послуг, ТОВ «ПРАЙМ ЛОГІСТІК КОМПАНІ» в листопаді-грудні 2019 року з придбання будівельних матеріалів, ПП «РОМАН-ТАЛІСМАН» в жовтні, грудні 2019 року та січні, травні 2020 року з придбання будівельно-монтажних робіт, у зв`язку з 1) відсутністю фактичного (реального) здійснення оподаткування операцій; 2) відсутністю ділової мети та розумних економічних причин для здійснення господарських операцій. Вважає, що висновок контролюючого органу стосовно неможливості здійснення контрагентами-постачальниками фінансово-господарських операцій в задекларованих обсягах, в т.ч. здійснення поставки та робіт на адресу ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ», у зв`язку з відсутністю факту (джерела) їх законного введення в обіг та/або реального задекларованого виконання, а також з відсутністю необхідних, виходячи із специфіки операції, матеріально-технічних та трудових можливостей для здійснення господарських операцій з постачання та наявністю у сукупності очевидних даних щодо не провадження ним реальної економічної діяльності, є обґрунтованим, а спірне податкове повідомлення-рішення таким, що прийнято правомірно.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, просить їх залишити без задоволення.

Ухвалою суду від 06.04.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, відкладено підготовче судове засідання на 18.05.2021.

18.05.2021 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№28006), в якій зазначає, що відповідачем не доведено протиправності поведінки саме позивача, не знайдено недоліків у поданих ним деклараціях, задекларованих показників податкових зобов`язань, а також не спростовано належність та допустимість складених первинних документів (договорів, актів, рахунків, розрахунковим документів, накладних, звітів, товарно-транспортних накладних тощо), наявних в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 18.05.2021 зупинено провадження у справі до 30.06.2021.

30.06.2021 до суду від відповідача надійшли пояснення (вх.№36700), в яких зазначено, що господарські операції для визначення податкового кредиту, а як наслідок і для формування від`ємного значення з ПДВ, мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Так, в ході проведеної перевірки встановлено, що операції щодо постачання товарів, надання послуг фактично не відбувались, а відбувалось лише документальне оформлення виконання таких договорів з метою штучного збільшення від`ємного значення з ПДВ.

У судовому засіданні 30.06.2021 поновлено провадження у справі та оголошено перерву до 26.08.2021.

Також, 20.08.2021 від представника позивача до суду надійшли пояснення (вх.№47782), в якому зазначено, що за логікою податкового органу, в укладенні угод не було ділової мети. Тобто, ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» працювало у збиток внаслідок співпраці із вказаними в Акті перевірки контрагентами. Водночас, це не відповідає дійсності, оскільки замовлені товари і роботи в результаті призвели до отримання підприємством прибутку, в підприємство за результатами звітних періодів сплачувало податки, чого не відсувається у випаду декларування збиткових операцій. Стверджує, що відповідач не наводить жодних аргументів на підтвердження збитковості господарських операцій позивача, що спростовує відсутність ділової мети у господарських операціях.

Протокольною ухвалою суду від 26.08.2021 відкладено підготовче судове засідання на 11.10.2021.

Протокольною ухвалою суду від 11.10.2021 відкладено підготовче судове засідання на 16.11.2021.

Ухвалою суду від 16.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.12.2021.

21.12.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.01.2022.

У судовому засіданні 11.01.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» () 24.09.2004 зареєстровано в якості юридичної особи, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис №0000797.

Видами діяльності є: 71.11 Діяльність у сфері архітектури (основний) 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування 43.31 Штукатурні роботи 91.01 Функціювання бібліотек і архівів 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук 72.20 Дослідження й експериментальні розробки у сфері суспільних і гуманітарних наук 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у. 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

На підставі направлення від 04.11.2020 №515, виданого Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, головному державному ревізору-інспектору відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Афєндікову Сергію та наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 04.11.2020 №357-п, виданого на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» щодо дотримання податкового законодавства про декларуванні за серпень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

З направленням на проведення перевірки ознайомлено платника податків під підпис 05.11.2020 з наданням копії наказу про проведення перевірки уповноваженому представнику ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» Багмуту Глібу, а перевірку проведено з відома директора/головного бухгалтера Ганжи Віктора.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 20.11.2020 №1278/08-01-07-05/33175792 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» щодо дотримання податкового законодавства про декларуванні за серпень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року у Декларації від`ємного значення з податку на додану вартість, встановлено порушення ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» ():

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 (із змінами і доповненнями), оскільки ним завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 768660,00 грн.;

- пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України від 02.12.2010 (із змінами і доповненнями), в наслідок не надання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

02.12.2020 представником позивача подано до Головного управління ДПС у Запорізькій області заперечення на акт №1278/08-01-07-05/33175792 від 20.11.2020, в яких просив, зокрема, скасувати зазначений акт та скласти довідку за результатами проведення перевірки ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ».

Листом від 14.12.2020 №789/12/08-01-07.05.07 повідомлено директора ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ», що в результаті розгляду заперечень від 02.12.2020 б/н (вх.№81267/10 від 03.12.2020) до акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» від 20.11.2020 №1278/08-01-07-05/33175792, висновки акту перевірки залишаються без змін.

17.12.2020, на підставі висновків Акту перевірки від 20.11.2020 №1278/08-01-07-05/33175792, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 768660,00 грн.

Позивач оскаржено вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної податкової служби України. За результатами розгляду скарги, рішенням Державної податкової служби України від 15.02.2021 №3443/6/99-00-06-01-05-06 податкове повідомлення-рішення від 17.12.2020 № залишено без змін, а скарга без задоволення.

Позивач, не погодившись з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 17.12.2020 №, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Також, пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документ.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «АРОСА-ТРЕЙД», ТОВ «УКРТЕХНОПРОМ», ТОВ «АЛСІМА ГРУП», ПП «ТЕХНОДОМ-ЦЕНТР», ТОВ «ТОНЕТ КОМ», ТОВ «ТЕХНОВУДСЕРВІС», ТОВ «АЛИСКАР ТРЕНДС», ТОВ «СХІД АВЕРС», ТОВ «ВЕРГЕР», ТОВ «ПРАЙМ ЛОГІСТІК КОМПАНІ», ПП «РОМАН-ТАЛІСМАН».

Так, в ході податкової перевірки контролюючий орган дійшов до висновки про порушення TOB «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» податкового законодавства під час взаємовідносин із TOB «АРОСА ТРЕЙД» у червні-серпні 2019 року, з TOB «УКРТЕХНОПРОМ» у червні 2019 року, з TOB «АЛСІМА ГРУП» у червні 2019 року, з TOB «ТОНЕТ КОМ» у липні 2019 року, із ПП «ТЕХНОДОМ-ЦЕНТР» у липні 2019 року - січні 2020 року, із TOB «ТЕХНОВУДСЕРВІС» у серпні-жовтні 2019 року, із TOB «АЛИСКАР ТРЕНДС» у серпні 2019 року, з TOB «СХІД АВЕРС» у вересні 2019 року, із TOB «ВЕРГЕР» у жовтні-листопаді 2019 року, із TOB «ПРАЙМ ЛОГІСТИК КОМПАНІ» у листопаді-грудні 2019 року, із ПП «РОМАН-ТАЛІСМАН» у жовтні-грудні 2019, січні та травні 2020 року.

В ході проведення податкової перевірки інспектором відповідача по кожному контрагенту позивача перевірено інформацію про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо постачання нам товару/послуг та співставлено відомості вказані у деклараціях та виявлено, що розбіжності відсутні.

Суд зазначає, що у періоди, під час яких формувався податковий кредит, діяли Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, та згодом від 11.12.2019 №1165, якими було затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що унеможливлювало реєстрацію податкових накладних за наявності ознак ризиковості платника податків, а також ризиковості господарських операцій. Відтак, будь-яких сумнівів щодо реального характеру діяльності наших контрагентів у контролюючого органу на момент реєстрації податкових накладних не було, що свідчило про відсутність у їх діяльності ризиковості. Факт же реєстрації нашими партнерами податкових накладних для отримувача товарів/послуг (Позивача), свідчив про належний та добросовісний їх стан та спосіб діяльності.

Отже, право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг, робіт), підтвердження податковою накладною, зареєстрованою постачальником - платником податку в Єдиному реєстрі податкових накладних, суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

В ході перевірки було встановлено, що усі податкові накладні складені контрагентами ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» зареєстровані в ЄРПН. Ці відомості тотожні тим даним податкового кредиту, який було вказано товариством у податкових деклараціях.

Таким чином, висновки про завищення ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» податкового кредиту не відповідають дійсності.

Контролюючий орган не заперечується в Акті перевірки №1278/08-01-07-05/33175792 від 20.11.2020 факт того, що платник податків надав передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи, в тому числі договори із контрагентами, видаткові накладні, акти здачі-прийняття робіт та розрахункові документи.

Також, в ході перевірки не виявлено розходжень чи відхилень між задекларованими показниками ТОВ «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» та контрагентами.

Недоліки у складених первинних документах платника податків відсутні і такі документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, суд звертає на те, шо усі підприємства контрагенти позивача зареєстровані юридичними особами, стоять на податковому обліку, були на час господарських операцій платниками податків на додану вартість, свідоцтва платників ПДВ не були анульовані, у Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровані відповідні податкові накладні на придбаний товар/послуги, відбувся рух активів (поставка товару, надання послуг та їх оплата), наше підприємство відобразило у всіх необхідних деклараціях показники та вірно визначені податкові обов`язки.

Також, згідно статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судових рішень про визнання недійсним угод між TOB «ЗАПОРОЖПРОЕКТ» та постачальниками товарів та послуг, контролюючим органом не отримано.

Складені платниками податків документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Всі суми віднесені платником податків до валових витрат, податкового кредиту, підтверджуються первинними документами, в яких зафіксоване вчинення господарських операцій, податковими накладними, які відповідають вимогам Податкового кодексу України, відображають зміст господарських операцій, в результаті яких вони складені, та дійсність яких не спростовано.

Таким чином, досліджені судом документи не містять недоліків у формуванні, а також жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено.

Тож, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з вищевказаним контрагентом у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі.

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у підпункті 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Разом з тим, контролюючим органом висновок про нереальність вказаних господарських операцій зроблено на підставі доводів про те, що операції з контрагентами позивача неможливо підтвердити стосовно врахування наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які необхідні для виконання таких робіт.

Натомість, суд звертає увагу на те, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Виходячи з вимог Податкового кодексу України, підтвердженням факту здійснення господарської операції є відповідні розрахункові, платіжні та інші первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та підставою для нарахування податкового кредиту і податкового зобов`язання з податку на додану вартість є податкова накладна. Тож, на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно правових угод.

Вказана позиція підтверджена Верховним Судом 16.01.2018 під час розгляду справ №820/4648/13-а, №826/1398/14, №2а-3404/12/1370, 18.01.2018 у справі №2а-13944/12/2670, 08.05.2018 у справі №815/3526/17, 08.05.2018 у справі №814/937/15, 16.12.2021 у справі №815/2699/17.

Суд також зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Вказані правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а, від 08.05.2018 у справі №815/3526/17, від 23.05.2018 у справі №804/2551/13-а, від 05.03.2021 у справі №826/25588/15.

Щодо посилання Головного управління ДПС у Запорізькій області на ненадання товарно-транспортних накладних, подорожніх листів або інших документів, які б підтверджували транспортування товарів, суд зауважує наступне.

Згідно із абзацом 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 (в редакції на момент господарських операцій), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно- матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Документи обумовлені Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Таким чином помилки у вказаних документах або їх помилкове оформлення, жодним чином не впливають на реальність здійснення господарської операції та її відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Суд зауважує, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про неможливість вважати зазначені первинні документи такими, що підтверджують господарські операції та надають право платникам податків на формування податкових вигод та зобов`язань за результатами їх виконання, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.11.2018 по справі №1570/7636/12, від 11.12.2018 у справі №807/143/16.

Суд наголошує, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції у цілому (позиція Верховного Суду у постанові від 11.09.2018 по справі №820/477/18).

Стосовно ненадання сертифікатів якості на продукцію до перевірки, слід зазначити, сертифікати якості на товари не є первинним документами бухгалтерського обліку у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не містять в собі відомості про господарську операцію, не пов`язані з нарахуванням та сплатою податків та не можуть підтверджувати чи навпаки, в разі їх відсутності, спростовувати факт проведення господарських операцій. Такі документи як сертифікати якості на товари, згідно статті 83 Податкового кодексу України, не входять до кола матеріалів, які є підставами для висновків під час перевірки, та у відповідності до статті 85 Податкового кодексу України не обов`язкові для надання платником податків під час перевірки. Крім іншого, податкове законодавство не ставить право платника на формування податкових вигід у залежність від наявності у нього таких документів як сертифікати якості на товари.

Вказана позиція підтверджена Верховним Судом у постанові від 28.07.2021 по справі № 805/527/17-а.

Щодо посилань податкового органу на наявність кримінальних проваджень, суд також зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Вказані правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а, від 08.05.2018 у справі № 815/3526/17 та від 23.05.2018 у справі №804/2551/13-а.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом по ланцюгу постачання.

Суд зазначає, що відповідно до частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Суд зазначає, що відповідачем до матеріалів адміністративної справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення зазначені в Акті документальної перевірки.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (пункт 45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011, заява №21037/05; пункт 53 Рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти України» від 15.10.2010, заява №38683/06; пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015, заява № 29644/10; пункт 52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013, заява №12167/04).

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КАС України. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994, судді, зокрема, зобов`язані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідачем документально не доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Отже, сукупність вищенаведених, встановлених обставин справи, дає суду підстави вважати, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 11529,90 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект» (69006, м.Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд.18, літера Б-2, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 17.12.2020 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорожпроект» сплачену суму судового збору у розмірі 11529,90 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять гривень 90 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 19.01.2022.

Суддя М.С. Лазаренко