Справа № 280/10179/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 січня 2022 року Справа № 280/10179/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Веселівської селищної ради Запорізької області (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Центральна, буд. 136; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Веселівської селищної ради Запорізької області (далі - відповідач), відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- відповідно до Конституції України задовольнити мої вимоги у повному обсязі на підставі представлених суду фактів належних допустимих письмових доказів, визнати Рішення №153 від 03.09.2021 відповідача протиправним, протизаконним, немотивованим Законом, як таке шо надійшло через 86 днів з порушенням місячного терміну передбаченого законом та скасувати дане Рішення №153 від 03.09.2021 відповідача «Про відмову у наданні земельних ділянок державної власності у користування гр. ОСОБА_1 » для подальшого отримання з цільовим призначенням 01 з своїми унікальними кадастровими номерами та орієнтовною площею 2691,1576 га:

1. Площа: 102,2354га.Кад.№:01:011:0011;

2. Площа: 119,8862га.Кад.№:01:011:0012;

3. Площа:119,9097 га.Кад.№:01:011:0013;

4. Площа:99,3918га.Кад.№:01:011:0014;

5. Площа:85,0124 га. Кад.№:02:009:0003;

6. Площа:159,4495 га. Кад.№:02:009:0002;

7. Площа: 105,1443 га. Кад.№:02:009:0001;

8. Площа:79,0195 га. Кад.№:03:007:0001;

9. Площа:77,1642 га. Кад.№:03:007:0010;

10. Площа:137,2385 га. Кад.№:03:007:0004;

11. Площа: 170,3630 га. Кад.№:03:007:0011;

12. Площа: 172,8419 га. Кад.№:03:007:0006;

13. Площа:229,5136 га. Кад.№:03:007:0007;

14. Площа:66,3436 га. Кад.№:03:007:0009;

15. Площа: 172,8113 га. Кад.№:03:007:0005;

16. Площа: 174,0297 га. Кад.№:03:007:0012;

17. Площа: 123,9220 га. Кад.№:03:007:0003;

18. Площа: 103,4906 га. Кад.№:03:007:0002;

19. Площа:278,3877 га. Кад.№:03:007:0013;

20. Площа: 116,0027 га. Кад.№:03:007:0008,

у користування терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку як основний засіб для товарного сільськогосподарського виробництва виділити одним єдиним масивом 2691.1576га. громадянину України позивачу, засновнику для подальшої Державної реєстрації новоствореного ОСОБА_2 «ВАШИНГТОН»;

- зобов`язати відповідача вчинити певні дії, надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, в силу відсутності підстав відмови передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, щодо відведення бажаних земельних ділянок з кадастровими номерами орієнтовною площею 2691.1576 гектар ріллі:

1. Площа: 102,2354га.Кад.№:01:011:0011;

2. Площа: 119,8862га.Кад.№:01:011:0012;

3. Площа:119,9097 га.Кад.№:01:011:0013;

4. Площа:99,3918га.Кад.№:01:011:0014;

5. Площа:85,0124 га. Кад.№:02:009:0003;

6. Площа:159,4495 га. Кад.№:02:009:0002;

7. Площа: 105,1443 га. Кад.№:02:009:0001;

8. Площа:79,0195 га. Кад.№:03:007:0001;

9. Площа:77,1642 га. Кад.№:03:007:0010;

10. Площа:137,2385 га. Кад.№:03:007:0004;

11. Площа: 170,3630 га. Кад.№:03:007:0011;

12. Площа: 172,8419 га. Кад.№:03:007:0006;

13. Площа:229,5136 га. Кад.№:03:007:0007;

14. Площа:66,3436 га. Кад.№:03:007:0009;

15. Площа: 172,8113 га. Кад.№:03:007:0005;

16. Площа: 174,0297 га. Кад.№:03:007:0012;

17. Площа: 123,9220 га. Кад.№:03:007:0003;

18. Площа: 103,4906 га. Кад.№:03:007:0002;

19. Площа:278,3877 га. Кад.№:03:007:0013;

20. Площа: 116,0027 га. Кад.№:03:007:0008,

землі державної власності з цільовим призначенням 01 у користування терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку, як основний засіб для товарного сільськогосподарського виробництва, виділити одним єдиним масивом 2691,1576 гектар ріллі громадянину України позивачу, для подальшої Державної реєстрації фермерського господарства «ВАШИНГТОН». Місце розташування бажаних земельних ділянок Широківська сільська рада Веселівський район Запорізька область за межами населеного пункту.

Крім того, просить розглядати справи за правилами загального позовного провадження з обов`язковим викликом сторін.

Ухвалою суду від 01.11.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення виявлених недоліків.

03.11.2021 до суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 08.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи №280/10179/21 в порядку загального позовного провадження; відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 17.01.2022 повернуто без розгляду клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Лазаренка М.С. та передачу справи на розгляд колегії суддів (вх.№3079 від 17.01.2022).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що ним виконано усі умови передбачені законом, надавши вичерпний перелік документів на підставі яких у відповідача немає жодного правового документа, передбаченого частиною сьомою статтею 118 Земельного кодексу України на відмову у видачі простого легітимного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаних земельних ділянок державної власності у користування терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку з цільовим призначенням 01, для товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовним розміром 2691,1576 гектар ріллі. З наведених підстав вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення відповідача №153 від 03.09.2021, яким йому відмовлено у наданні земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у користування терміном на 50 років, із платою за землю у розмірі земельного податку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Веселівської селищної ради. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 06.12.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№71807), в якому зазначає, що громадяни України не входять до переліку суб`єктів права постійного користування землею, а тому Веселівська селищна рада не має права надавати зазначену земельну ділянку їх у постійне користування. Вказує на те, що у своєму клопотанні №Т-1 від 12.07.2021 позивач зазначає, що просить надати бажані земельні ділянки державної форми власності, що суперечить вимогам Земельного кодексу України, оскільки згідно статті 122 сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад. Тобто, надання земельних ділянок державної форми власності не входить до компетенції відповідача. Стверджує, що позивач, як ним зазначено у позовній заяві, користуючись прогалинами у законодавстві України, неодноразово звертався з клопотання про надання бажаних земельних ділянок державної власності у користування терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку орієнтовною площею 2691,1576 га, достоменно знавши, що його вимоги суперечать діючому законодавства. З наведених підстав, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

17.01.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№3080), в якому зазначає, що відповідач використав щодо нього корупційну схему щоб заплутати обставини справи для того щоб украсти його дорогі єдині Основоположні права на землю, гарантовані Конституцією України, а тому є очевидним, що він не має підстав довіряти судді, який таку важку справу вирішив розглядати у спрощеному судовому провадженні. Стверджує, що для того щоб увести позивача у оману відповідач почав зловмисно путати у своєму відзиві закони права постійного користування з тим право, на яке його змінив законодавець у Земельному кодексі України термін якого складає 50 років користування з платою за землю у розмірі земельного податку для товарного сільськогосподарського виробництва. Цю заміну постійного користування на 50 років законодавець та Постанови Конституційного Суду тим, що постійне користування має негативні наслідки для громадян; тим, що це право не успадковується та не передається у спадщину та все таке інше. А право постійного користування, яке замінили у вигляді користування 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку успадковується, передається та має інші корисні власності для користувачів.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

12.07.2021 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Голови Веселівської ОТГ Кияшка П.М. із клопотанням №Т-1, в якому просив відповідно до норм діючого законодавства надати бажані земельні ділянки державної власності з цільовим призначенням 01 у користування терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку орієнтовною площею2691,1576 га:

1. Площа: 102,2354га.Кад.№:01:011:0011;

2. Площа: 119,8862га.Кад.№:01:011:0012;

3. Площа:119,9097 га.Кад.№:01:011:0013;

4. Площа:99,3918га.Кад.№:01:011:0014;

5. Площа:85,0124 га. Кад.№:02:009:0003;

6. Площа:159,4495 га. Кад.№:02:009:0002;

7. Площа: 105,1443 га. Кад.№:02:009:0001;

8. Площа:79,0195 га. Кад.№:03:007:0001;

9. Площа:77,1642 га. Кад.№:03:007:0010;

10. Площа:137,2385 га. Кад.№:03:007:0004;

11. Площа: 170,3630 га. Кад.№:03:007:0011;

12. Площа: 172,8419 га. Кад.№:03:007:0006;

13. Площа:229,5136 га. Кад.№:03:007:0007;

14. Площа:66,3436 га. Кад.№:03:007:0009;

15. Площа: 172,8113 га. Кад.№:03:007:0005;

16. Площа: 174,0297 га. Кад.№:03:007:0012;

17. Площа: 123,9220 га. Кад.№:03:007:0003;

18. Площа: 103,4906 га. Кад.№:03:007:0002;

19. Площа:278,3877 га. Кад.№:03:007:0013;

20. Площа: 116,0027 га. Кад.№:03:007:0008,

як основний засіб виробництва для товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 .

Розглянувши вказане клопотання, на сесії селищної ради було прийнято рішення від 03.09.2021 №153 «Про відмову у наданні земельних ділянок державної власності у користування гр. ОСОБА_1 », як таке, що не відповідає нормам земельного законодавства.

Позивач, не погодившись з правомірність рішення про відмову у наданні земельних ділянок державної власності у користування та з вимогою вчинити певні дії, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі по тексту також Земельного кодексу України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

У частинах першій та третій статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у статті 121 Земельного кодексу України. Відповідно до частини 1 цієї статті громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною четвертою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Виходячи з наведених норм законодавства, громадяни та юридичні особи набуть права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Таким чином, на сьогоднішній день право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державно, та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у

встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального

користування»;

г) заклади освіти незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Вказаний перелік суб`єктів права постійного користування землею є вичерпним.

Тобто, громадяни до вказаного переліку не входять і Веселівська селищна рада не має права надавати зазначену земельну ділянку їм у постійне користування.

У клопотанні №Т-1 від 12.07.2021 позивач просить надати бажані земельні ділянки державної форми власності у користування терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку загальною площею 2691,1576 га, що суперечить вимогам Земельного кодексу України, оскільки згідно статті 122 сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад. Тобто, надання земельних ділянок державної форми власності не входить до компетенції відповідача.

Крім того, продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 121 Земельного кодексу України передача громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає правомірним рішення Веселівської селищної територіальної громади Веселівської селищної ради Запорізької області від 03.09.2021 №153, оскільки Веселівська селищна рада не є розпорядником земель державної власності, а в клопотанні розмір бажаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства перевищує розмір земельної частки (паю).

З наведених підстав, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Інші твердження позивача суд вважає незмістовними по вище викладеним підставам.

Суд враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій. Таким чином, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, відповідно до статті 139 КАС України не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Веселівської селищної ради Запорізької області (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Центральна, буд. 136; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18.01.2022.

Суддя М.С. Лазаренко