Справа № 320/11760/20
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Київ Справа № 320/11760/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом до третя особа:ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області,
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05 грн, сплаченого за квитанцією від 17.08.2020 № 0.0..1;

- зобов`язати відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05 грн, сплаченого за квитанцією від 17.08.2020 № 0.0..1.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що вона як особа, яка придбала житло вперше, в силу положень абзацу 1 пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а відтак дії відповідача, що виявились у відмові сформувати та подати до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України подання про повернення їй сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у наведеному вище розмірі, є протиправними.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 320/11760/20 та прийнято рішення про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення тексту судового рішення засобами електронного зв`язку у відповідності до положень статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про неможливість повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з огляду на неподання нею документів, що підтверджують факт придбання позивачем житла вперше.

За наведених обставин, на думку представника відповідача, посадові особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Від третьої особи пояснень щодо позову або щодо відзиву до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.08.2020 між позивачем - ОСОБА_3 - та фізичною особою ОСОБА_4 - укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною вартістю 1162264,50 грн, який посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Загоруй М.В. та зареєстровано в реєстрі за № 506 (а.с. 17-19).

На підтвердження вказаних вище обставин позивачем надано суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.09.2020 № 222371915, з якої вбачається, що наведена вище квартира належить ОСОБА_5 на праві власності з 17.08.2020 (а.с.15-16).

За наслідками здійснення операції з купівлі-продажу наведеного вище нерухомого майна позивачем сплачено до Державного бюджету України збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05 грн (1% вартості квартири), що підтверджується копією квитанції від 17.08.2020 № 0.0..1 (а.с. 20).

У подальшому позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про повернення їй сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у наведеному вище розмірі.

Листом від 02.10.2020 № 1000-0506-8/80446 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило позивачу у поверненні помилково сплачених коштів у зв`язку з неподанням позивачем усіх документів, передбачених пунктом 152 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" від 03.11.1998 №1740 у редакції постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" від 23.09.2020 № 866 (а.с. 14).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України (абзац 2 пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР).

Пунктом 8 статті 2 цього Закону встановлено, що для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, об`єктом оподаткування є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі - Порядок № 1740).

Так, пунктом 153 Порядку № 1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше (пункт 151 Порядку № 1740).

Таким чином, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в обов`язковому порядку сплачується фізичними особами - покупцями нерухомого майна за винятком тих осіб, які придбають житло вперше, або осіб, які придбавають житло, перебуваючи у черзі на його отримання.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вже зазначалось судом вище, позивач стверджує, що нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , за яку нею сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05 грн, придбано нею вперше.

На підтвердження вказаних вище обставин позивачем надано суду інформаційну довідку від 02.09.2020 № 222371915, з якої вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивач значиться в якості власника лише по відношенню до вказаного вище нерухомого майна.

Жодних доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна, представником відповідача суду не надано.

При цьому як на підставу для відмови у поверненні помилково сплачених коштів представник відповідача посилається на неподання позивачем усіх документів, передбачених пунктом 152 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" від 03.11.1998 № 1740 у редакції постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" від 23.09.2020 № 866.

Разом з тим вказані доводи не приймаються судом до уваги, оскільки зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" від 23.09.2020 № 866, набрали чинності 26.09.2020, тобто після укладення позивачем договору купівлі-продажу від 17.08.2020.

Крім того, суд наголошує, що відсутність механізму перевірки факту придбання нерухомого майна особою вперше не може ставитись в провину особі, у якої відсутній обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.02.2018 в адміністративній справі № 819/1730/17 та 20.03.2018 в адміністративній справі № 819/1249/17.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що під час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування тверджень позивача про її приналежність до осіб, які в силу в силу абзацу 1 пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97-ВР звільнені від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у формуванні та поданні до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення сплаченого нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05, сплаченого за квитанцією від 17.08.2020 № 0.0..1, діяв не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача сформувати та подати до сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05 грн, сплаченого за квитанцією від 17.08.2020 № 0.0..1, суд враховує наступне.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787).

Так, пунктом 3 розділу І вказаного Порядку передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи).

Абзацом першим пункту 5 розділу І вказаного Порядку встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (абзац другий пункту 5 розділу І Порядку № 787).

Згідно з пунктом 10 розділу 1 Порядку № 787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Таким чином, повернення особі помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за умови подання таких документів як: заява платника; подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету; платіжні доручення, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах органом, що контролює справляння надходжень бюджету, є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, а отже саме на нього покладається обов`язок щодо формування та подання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково зарахованих до бюджету.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05 грн, сплаченого за квитанцією від 17.08.2020 № 0.0..1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно клопотання представника позивача про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, в силу положень частини другої цієї статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі стороною, яка хоче компенсувати судові витрати. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання таких послуг та їх вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 23.04.2019 в адміністративній справі № 826/9047/16 та 12.08.2018 в адміністративній справі № 810/4749/15.

При цьому на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу стороною надаються:

1) договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);

2) документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 06.02.2020 в адміністративній справі № 826/16219/16.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що на підтвердження права надання позивачу правової допомоги в матеріалах справи міститься копія ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1061735.

Крім того, представником позивача до суду надано дублікат квитанції від 19.09.2020 № Р24А606499650С44237, що свідчить про оплату понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 2300,00 грн.

Водночас оформленого у встановленому законодавством порядку договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом, та/або інших документальних свідоцтв, які свідчать про характер отриманих позивачем послуг та їх вартість, позивачем або її представником суду не надано.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2300,00 грн.

Судом також встановлено, що позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн за квитанцією від 16.11.2020 № 26032.

У свою чергу в силу положень частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене витрати позивача у сумі 840,80 грн, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ярославська, 40), що виявились у відмові сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05 грн, сплаченого за квитанцією від 17.08.2020 № 0.0..1.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ярославська, 40) сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 11622,05 грн, сплаченого за квитанцією від 17.08.2020 № 0.0..1.

4.Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ярославська, 40) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

5.У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.