Справа № 320/17110/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

28 грудня 2021 року м. Київ № 320/17110/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Вишгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Вишгородської міської ради в якому просить суд:

- скасувати Рішення Вишгородської міської ради від 29.10.2020 № 70/53 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель загального користування Вишгородської міської ради (код згідно КВЦПЗ - 18.00), які знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Вишгород (кадастровий номер :01:174:0002) площею 2,3800 га;

- визнати протиправною бездіяльність Вишгородської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 (РНКПО: НОМЕР_1 ) від 07.09.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 0,1 гектара, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:079:0003, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти;

- зобов`язати Вишгородську міську раду, на найближчому пленарному засіданні сесії Вишгородської міської ради, повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (РНКП0: НОМЕР_1 ) про дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 0,1 гектара, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:079:0003, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У ході з`ясування вищенаведених питань суддею встановлено наступне.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 цього Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб, а також органів, яким законом надане право на представництво інтересів інших осіб, з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У постанові від 21 травня 2020 року у справі №826/16196/18 Верховний Суд зазначив, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом спору у цій справі є правомірність рішення відповідача з затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, розробленої КП "Координаційний Центр з будівництва та земельних питань Вишгородської міської ради", стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:174:0002.

Наявність порушеного права оскаржуваними діями та рішенням позивач обґрунтовує тим, що він є законним землекористувачем частини спірної земельної ділянки, а дії відповідача щодо складення технічної документації із землеустрою, які вчинені без згоди та відома позивача, як законного землекористувача, фактично позбавляють позивача права користування спірною земельною ділянкою.

Відносини, які пов`язані з наданням у користування земельної ділянки та припинення такого права користування, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

З огляду на викладене, є підстави стверджувати, що між позивачем та Вишгородською міською радою існують суперечності щодо легітимності та правомірності користування частиною земельної ділянки з кадастровим номером :01:174:0002 внаслідок надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:174:0002, тоді як позивач, який, на його думку, є законним землекористувачем частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:174:0002, в установленому законодавством порядку не позбавлений такого права користування.

Надання дозволу, розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:174:0002 без відома та згоди позивача та вчинення подальших дій щодо реєстрації такої земельної ділянки та права користування нею за іншими особами тощо вказує на те, що оцінка предмету спору у цій справі не має публічно-правового характеру, а відповідно цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів. Вирішення цієї справи адміністративним судом та визнання протиправними дій та скасування з формальних (процедурних) підстав оскаржуваних рішень не дозволить остаточно вирішити спір між позивачем та Вишгородською міською радою та тим самим виконати основне завдання судочинства. При вирішенні цієї справи перед судом обов`язково постане питання правомірності юридичних фактів, на підставі яких були вчинені оскаржувані дії та прийняті оспорюваного рішення.

Вирішуючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 жовтня 2019 року у справі №П/811/673/18 зазначив, що "правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю майнових вимог суб`єкта господарювання щодо продовження дії договору оренди землі. Тобто позов має на меті захист права позивача як орендаря земельної ділянки на користування майном шляхом скасування рішення органу суб`єкта владних повноважень про відмову у поновленні договору оренди. Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що спір щодо зобов`язання Державного кадастрового реєстратора відділу у Долинському районі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області поновити запис у Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. За таких обставин, спір у цій справі не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства".

Згідно з висновками, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 826/16500/17, "участь державного реєстратора як відповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його характеру на публічно-правовий. Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства. Лише скасування з формальних підстав запису про державну реєстрацію відомостей про юридичну особу, проведеного за заявою іншої особи, в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності юридичних фактів, на підставі яких були вчинені оскаржувані реєстраційні дії, обов`язково постануть перед судом, який буде вирішувати спір. Отже, цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, відтак повинен розглядатися за правилами господарського судочинства".

У постанові від 16 грудня 2019 року у справі № 826/823/17 Верховний Суд дійшов висновків, що "спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. У справі, що розглядається, фактично спір стосується правомірності володіння іншими особами земельною ділянкою, яка перетинається з земельною ділянкою позивача та створює перешкоди для здійснення державної реєстрації права власності за позивачем. Відтак, цей спір безпосередньо не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку саме органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства".

Згідно з пунктами 6 та 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках: 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Враховуючи викладене, суддя доходить висновку, що між позивачем та відповідачем (суб`єкт владних повноважень) немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, ця справа має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги те, що позов ОСОБА_1 до Вишгородської міської ради про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

За правилами частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 171, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Вишгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення .

2. Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду судом у порядку господарського судочинства.

3. Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до тих самих відповідачів не допускається.

4. Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Лиска І.Г.