Справа № 320/8340/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2022 року м.Київ № 320/8340/21
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лисенко В.І., при секретарі судового засідання Єжелі А.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - Цабеки В.А., Кастусіка Д.В.,

представника відповідача - Яреська А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування наказів,

в с т а н о в и в
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) від 07.05.2021 №363-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення на начальника групи паспортного контролю 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) від 28.05.2021 №426-АГ «Про результати службового розслідування» в частині накладення на начальника групи паспортного контролю 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Позовні вимоги мотивовано тим, що накладення дисциплінарних стягнень у вигляді "Догани" на позивача є безпідставними та такими, що винесені навмисно з метою подальшого його звільнення за систематичне порушення умов контракту. Зазначає, що під час винесення наказу від 07.05.2021 №363-АГ відповідачем не дотримано процедуру проведення розслідування, а саме: без відбирання пояснень, з порушенням норм ст. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, яким передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові стало відомо про правопорушення, та без проведення службового розслідування. При цьому, стверджує, що наказ відповідача від 28.05.2021 №426-АГ ґрунтується виключно на наявності факту підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Наполягає, що факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про вчинення ним дисциплінарного проступку, оскільки доказом порушення службової дисципліни може бути лише вирок суду, який набрав законної сили.

Представник відповідача, у відзиві по суті заявлених позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, вважаючи спірні накази законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням положень статті 19 Конституції України. Зазначив, що вимогами Дисциплінарного статуту ЗСУ не встановлено обов`язку для командира військової частини відбирати письмові пояснення від військовослужбовця щодо факту вчиненого правопорушення та проводити службове розслідування. Щодо строків притягнення, зауважив, що дисциплінарне стягнення було накладене в межах та з дотриманням строків, визначених ст. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ. Крім того, зауважив, що підставою для винесення наказу від 28.05.2021 №426-АГ став висновок службового розслідування, в ході якого встановлено факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що полягав у невиконанні зобов`язань щодо недопущення до вчинення негідного вчинку.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що три факти використання ним мобільного телефону були виявлені в період змін прикордонних нарядів, а тому дисциплінарне стягнення прямо пов`язане із порядком та правилами несення служби в прикордонному наряді. У зв`язку з чим, при притягненні його до дисциплінарної відповідальності наказом від 07.05.2021 №363-АГ, відповідач повинен був керуватися п. 2 Інструкції про порядок службового розслідування у Державній прикордонній службі України від 14.02.2005 №111, яким чітко передбачено обов`язковість проведення службового розслідування та винесення відповідного наказу. Однак, відповідачем не дотримано процедуру накладення стягнення та не надано оцінки дійсним причинам використання ним мобільного телефону. Щодо винесення наказу від 28.05.2021 №426-АГ, зазначив, що факт надання грошових коштів у розмірі 5000 грн. і кваліфікація таких дій як неправомірна вигода, ще не встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому, як наслідок, відповідач дійшов передчасного висновку про наявність в діях позивача негідного вчинку.

Представником відповідача надані до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що у наказі від 07.05.2021 №363-АГ, яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог п. 3 Розділу 2 Глави 5 Інструкції №1261, які визначають обов`язки прикордонного наряду - помічника старшого зміни прикордонних нарядів. У той же час, п. 2 Інструкції про порядок службового розслідування у Державній прикордонній службі України від 14.02.2005 №111 передбачає обов`язок проведення службового розслідування у випадку порушення порядку та правил несення служби в прикордонному наряді. Натомість, стверджує, що у наказі зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ в частині низької дисципліни та вимог п. 12 Розділу 2 Глави 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України від 19.10.2015 №1261, якою заборонено прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю використовувати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Держприкордонслужбі та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду. Звернув увагу, що цей розділ Інструкції №1261 визначає організацію несення служби прикордонними нарядами, а не порядок та правила, а відтак, призначення службового розслідування не є обов`язковим у даному випадку. Щодо пояснень позивача, стверджував, що представниками ОКПП пояснення у ОСОБА_1 не відбиралися, лише після доведення наказу до відома, позивач самостійно виявив бажання надати письмові пояснення.

Ухвалою суду від 30.06.2021 відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 12.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні, призначеному на 20.01.2022, позивач та його представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити з мотивів необґрунтованості позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, допитавши свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

ОСОБА_1 проходив службу за контактом в Державній прикордонній службі України на посаді начальника 1 групи паспортного контролю 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» 1-ї категорії (тип А) Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України.

27.04.2021 начальником відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» підполковником ОСОБА_2 на ім`я начальника ОКПП "Київ" полковника Олега Трофіменка складено рапорт, в якому повідомлено про невиконання (порушення) начальником першої групи паспортного контролю 4-го відділення інспекторів прикордонної служби ВСП «Бориспіль-1» старшим лейтенантом ОСОБА_3 вимог пункту 12 другої Глави 2 розділу Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 № 1261 в частині заборони прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю використовувати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Держприкордонслужбі та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду.

Так, в рапорті зазначено, що керівництвом відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" шляхом перегляду камер відеоспостереження проведено перевірку дотримання військовослужбовцями вимог Інструкції про службу в прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України від 19.10.2015 №1261, за результатами якої встановлено факт використання ОСОБА_1 мобільного телефону, який виконував наказ про охорону ДКУ в прикордонному наряді "ПСЗПН" на напрямку "Відліт" з 9.00 год 01.04.2021 до 9.00 год 02.04.2021, "ПСЗПН" на напрямку "Приліт" з 9.00 год 13.04.2021 до 9.00 год 14.04.2021, "ПСЗПН" на напрямку "Відліт" з 9.00 год 21.04.2021 до 9.00 год 22.04.2021. Враховуючи викладене, містилося прохання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. До рапорту були додані витяги з плану організації прикордонної служби та скріншоти з камер відеоспостереження (а.с. 113- 117 т.1).

Як стверджував представник відповідача у судовому засіданні, у зв`язку із тим, що даний факт не стосується жодного випадку, на підставі чого в обов`язковому порядку командиром частини призначається службове розслідування, які визначені п. 2 Інструкції від 14.02.2005 №111, в поданому рапорті було зазначено конкретний факт порушення та зазначено вимоги керівних документів, які порушив військовослужбовець, до рапорту було надані документи та фотоматеріали, які підтверджують факти порушень та доводять вину військовослужбовця, командир військової частини (начальник ОКПП), врахувавши ступінь та характер вчиненого дисциплінарного проступку та його наслідки, прийняв рішення накласти на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення -«догана», про що було видано відповідний наказ начальника ОКПП полковника Олега Трофіменка від 07.05.20212 № 363-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а.с. 118 т. 1).

У матеріалах справи містяться письмові пояснення від 13.05.2021 ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що користувався мобільним телефоном із службовою метою (а.с. 120 т.1).

Як убачається з матеріалів справи, 25.04.2021 територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України (у межах кримінального провадження №0000003 від 10.03.2021) (а.с. 18-20 т.1).

Як встановлено у ході розгляду справи, до начальника ОКПП "Київ" полковника Трофіменка О.В. надійшло подання Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону від 26.04.2021 № 1/168 вих.-21, у якому зазначено, що здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000003 від 10.03.2021 за підозрою начальника 1 групи паспортного контролю 4 відділення інспекторів прикордонної служби впс «Бориспіль - 1» 1 категорії (тип «А») ОКПП «Київ» старшого лейтенанта ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.04.2021 начальник першої групи паспортного контролю четвертого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» 1 категорії (тип «А») ОКПП «Київ» старший лейтенант ОСОБА_5 надав інспектору прикордонної служби групи КДЛ відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» 1 категорії (тип «А») ОКГШ «Київ» старшому сержанту ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 5000 грн за сприяння у перетині державного кордону на в`їзд в Україну громадянину Нігерії ОСОБА_7 , шляхом надання позитивного рішення щодо пропуску вказаного громадянина за результатами проведення контролю другої лінії. У зазначеному поданні містилося прохання щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, а також вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності винних службових осіб ОКПП "Київ" та повідомити про результати службового розслідування (а.с. 126-127 т.1).

На підставі зазначеного подання та наказу ОКПП "Київ" від 27.05.2021 №336-АГ "Про призначення службового розслідування", групою офіцерів ОКПП з метою виявлення причин та умов, що сприяли затриманню за підозрою у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, старшого лейтенанта ОСОБА_4 проведено службове розслідування, за наслідками якого складено Висновок службового розслідування від 21.05.2021 (а.с. 121-125 т.1).

У зазначеному висновку службового розслідування було встановлено, що зі старшим ОСОБА_8 протягом 2020-2021 років проведено наступні заходи з протидії втягування військовослужбовця в протиправну діяльність та недопущення корупційних правопорушень:

1) Згідно з розпорядженням начальника ОКПП «Київ» від 26.01.2021 №Т/32- 610 «Про профілактику корупційних проявів» зі старшим лейтенантом ОСОБА_3 проведено заняття за тематикою «Корупція - суспільно небезпечне явище. Наслідки корупції у силових та прикордонних органах. Відповідальність військовослужбовців за порушення кримінального законодавства» та прийнято заліки, що підтверджено підписом даного військовослужбовця у відомості прийняття заліків (а.с. 132-143 т. 1);

2) Згідно з розпорядженням начальника ОКПП «Київ» від 02.02.2021 №Т/18-785 «Щодо запобігання та виявлення корупції» зі старший лейтенантом ОСОБА_3 проведено заняття за тематикою «Доведення змісту статтей ККУ та КУпАП у частині, що стосується антикорупційного законодавства», «Доведення Алгоритму відмови персоналу від пропозиції надання неправомірної вигоди». У старшого лейтенанта ОСОБА_4 прийнято заліки, про що свідчить підпис у відомості прийняття заліків (а.с.150-156 т. 1);

3) Згідно з розпорядженням начальника ОКПП «Київ» від 02.02.2021 №Т/18-786 «Щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» зі старшим лейтенантом ОСОБА_3 проведено заняття за тематикою «Поняття близької особи. Обмеження спільної роботи близьких осіб та наслідки порушення вимог щодо роботи близьких осіб», у старшого лейтенанта ОСОБА_4 прийнято заліки, про що свідчить підпис у відомості прийняття заліків (а.с. 157-162 т. 1);

4) 12.02.2021 зі старшим лейтенантом ОСОБА_3 проведено антикорупційний інструктаж, про що свідчить підпис даного офіцера в Формі інструктажу для новопризначених осіб в ОКПП «Київ» з основних положень Закону України «Про запобігання корупції» (а.с. 163-164 т. 1);

5) В індивідуальній соціально-психологічної картці військовослужбовця ДПСУ ст. лейтенанта ОСОБА_4 зазначено, що 17.07.2020 з ним була проведена ознайомлюючи бесіда, роз`яснено вимоги щодо проходження служби, антикорупційного законодавства; у вересні 2020 року з ним проведено роботу щодо недопущення втягування військовослужбовців ДПСУ в корупційну діяльність (а.с. 165-167 т. 1).

Як встановлено службовим розслідуванням, з позивачем зазначені вище заходи проведені в повному обсязі. При цьому, позивач всупереч політиці Державної прикордонної служби України щодо запобігання і протидії корупції, надав посадовій особі неправомірну вигоду у розмірі 5000 грн. з метою сприяння у перетині державного кордону на в`їзд в Україну іноземцю шляхом надання позитивного рішення щодо пропуску вказаного громадянина.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що причиною затримання за підозрою у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, старшого лейтенанта ОСОБА_4 є його особиста недисциплінованість, а також невиконання зобов`язання щодо недопущення до вчинення негідного вчинку.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що начальник першої групи паспортного контролю 4-го впс відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» старший лейтенант ОСОБА_5 порушив вимоги ст. ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виявилось у невиконанні зобов`язання щодо недопущення до вчинення негідного вчинку.

За результатами службового розслідування, за порушення вимог ст. ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого лейтенанта ОСОБА_1 наказом начальника ОКПП (командира військової частини) від 28.05.2021 № 426-АГ накладено дисциплінарне стягнення - «догана» (а.с. 171-172 т.1).

Не погоджуючись з наказами відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Дисциплінарний статут). Дія даного Статуту поширюється на військовослужбовців, зокрема, Державної прикордонної служби України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями п. 45, 48, 83, 84, 86, 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, зауваження, догана, сувора догана, тощо.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

У відповідності до п. 84 Статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Згідно із п. 87 Статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

З аналізу зазначених положень вбачається, що командир військової частини має право притягнути винну у порушенні військової дисципліни особу до дисциплінарної відповідальності. При цьому, притягненню особи до дисциплінарної відповідальності може передувати службове розслідування.

Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затверджена наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 14.02.2005 №111 (далі - Інструкція №111), визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку.

Відповідно до п. 2 цієї Інструкції службове розслідування в обов`язковому порядку проводиться у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільних осіб або заподіяло їм матеріальну чи моральну шкоду;

невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на орган Державної прикордонної служби завдань;

у разі поранення або смерті, що сталися внаслідок застосування військовослужбовцем фізичного впливу і спеціальних засобів, а також у разі застосування зброї до інших військовослужбовців чи цивільного населення;

порушення порядку та правил несення служби в прикордонному наряді;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

вчинення правопорушення, що містить ознаки кримінального правопорушення або адміністративного корупційного правопорушення.

Згідно із п. 5 Інструкції №111, службове розслідування призначається письмовим наказом. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, мета та термін проведення, а також посадова особа (особи), якій (яким) доручено його проведення.

Відповідно до п. 6 Інструкції, підставою для призначення службового розслідування можуть бути рапорти посадових та службових осіб добового (прикордонного) наряду, командирів підрозділів, начальників служб, інших посадових осіб, окремих військовослужбовців, заяви (скарги) громадян, подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а також інші повідомлення про правопорушення, події, що потребують з`ясування обставин, за яких вони сталися.

Згідно із п.14, 15, 16 Інструкції посадові особи органів Державної прикордонної служби України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення щодо суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб.

У разі відмови військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, надати пояснення, посадова особа, що його проводить, складає відповідну довідку. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

Розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які опитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі в письмовому вигляді і підписуються опитуваним.

Згідно із п. 17 Інструкції розслідування має встановити:

наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки;

осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення;

наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця;

конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення;

вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено;

ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення;

форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного;

причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню;

чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Пунктом 18 Інструкції передбачено, що за результатами службового розслідування складається висновок, у якому, крім положень, визначених пунктом 17 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення; які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено кожним із військовослужбовців; обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; висновок щодо наявності чи відсутності в діянні військовослужбовця складу дисциплінарного правопорушення та в чому воно (за наявності такого) полягало; пропозиції щодо притягнення винних осіб до відповідальності правами відповідного начальника (командира) без зазначення конкретного виду стягнення; інші заходи, які пропонується здійснити для усунення причин правопорушення та умов, що йому сприяли; дата складання висновку.

Висновки щодо допущених військовослужбовцем порушень в обов`язковому порядку повинні підтверджуватися посиланнями на наявні докази.

Відповідно до п. 19 Інструкції висновок службового розслідування підписується особою (особами), якою (якими) воно проводилося.

Кожен учасник розслідування має право письмово викласти свою окрему думку, яка додається до висновку.

Відповідно до п. 29 цієї Інструкції накладення на військовослужбовців дисциплінарних стягнень: "попередження про неповну службову відповідність", "пониження в посаді", "пониження у військовому званні на один ступінь", "пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду", "позбавлення сержантського (старшинського) звання", "позбавлення військового звання", "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" без проведення службового розслідування забороняється.

Згідно із п. 30 Інструкції під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховуються:

характер та обставини вчинення правопорушення;

його наслідки;

попередня поведінка військовослужбовця;

тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Пунктами 31 та 32 Інструкції передбачено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене на військовослужбовця протягом місяця від дня закінчення службового розслідування. У цей період видається відповідний наказ начальника (командира) органу Державної прикордонної служби України про прийняте ним рішення.

Наказ (витяг з наказу в частині, що його стосується) про притягнення до відповідальності посадовою особою, визначеною в наказі, доводиться до відома особи (осіб) під розписку із зазначенням дати доведення.

Судом встановлено, що позивача було притягнуто двічі до дисциплінарної відповідальності наказами від 07.05.2021№363-АГ (користування мобільним телефоном) та від 28.05.2021 №426-АГ (на підставі подання Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону).

Як встановлено у ході розгляду справи, 27.04.2021 начальником відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» підполковником ОСОБА_2 на ім`я начальника ОКПП "Київ" полковника Олега Трофіменка складено рапорт, в якому зазначено, що керівництвом відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" шляхом перегляду камер відеоспостереження проведено перевірку дотримання військовослужбовцями вимог Інструкції про службу в прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України від 19.10.2015 №1261, за результатами якої встановлено факт використання ОСОБА_1 мобільного телефону, який виконував наказ про охорону ДКУ в прикордонному наряді "ПСЗПН" на напрямку "Відліт" з 9.00 год 01.04.2021 до 9.00 год 02.04.2021, "ПСЗПН" на напрямку "Приліт" з 9.00 год 13.04.2021 до 9.00 год 14.04.2021, "ПСЗПН" на напрямку "Відліт" з 9.00 год 21.04.2021 до 9.00 год 22.04.2021.

На підставі зазначеного рапорту, врахувавши ступінь та характер вчиненого дисциплінарного проступку та його наслідки, прийнято наказ від 07.05.20212 № 363-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «догана» за порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та вимог пункту 12 другої Глави 2 розділу Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України від 19.10.2015 №1261.

У судовому засіданні позивач та його представники наполягали на тому, що під час винесення наказу від 07.05.2021 №363-АГ, відповідачем не дотримано процедуру проведення розслідування, а саме без відбирання пояснень, з порушенням норм ст. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, яким передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові стало відомо про правопорушення, та без проведення службового розслідування. Зазначили, що стягнення було накладене 07.05.2021, тобто понад 14 діб з моменту використання мобільного телефону позивачем в період змін прикордонних нарядів.

Наголосили, що факти використання мобільного телефону були виявлені в період змін прикордонних нарядів, а тому накладення дисциплінарного стягнення прямо пов`язане із порядком та правилами несення служби в прикордонному наряді та у відповідності до вимог п. 2 Інструкції про порядок службового розслідування у Державній прикордонній службі України від 14.02.2005 №111 передбачає обов`язкове проведення службового розслідування та винесення відповідного наказу.

Однак, всупереч даній Інструкції, відповідач не призначив службового розслідування, а пояснення були відібрані у позивача вже після накладення дисциплінарного стягнення, при цьому, не становивши дійсної причини користування ним мобільним телефоном.

Натомість, відповідач у судовому засіданні стверджував, що у даному випадку проведення службового розслідування не є обов`язковим, оскільки ОСОБА_1 було порушено вимоги ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ в частині низької дисципліни та вимог п. 12 Розділу 2 Глави 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України від 19.10.2015 №1261, якою заборонено прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю використовувати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Держприкордонслужбі та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду. А тому, у даному випадку обов`язковість проведення службового розслідування не передбачена нормами Статуту.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності у даному випадку обов`язку відповідача проведення службового розслідування, оскільки у відповідності до вимог п. 84 Статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Оскільки у рапорті було наведені факти користування мобільним телефоном ОСОБА_1 під час перебування в прикордонному наряді та долучено скріншоти, які підтверджують даний факт, суд вважає, що позивач помилково вважає, що для з`ясування даної обставини необхідно було призначати службове розслідування та відбирати пояснення у позивача.

Щодо посилання позивача на вимоги п. 2 Інструкції про порядок службового розслідування у Державній прикордонній службі України від 14.02.2005 №111, яким передбачена обов`язковість проведення службового розслідування та винесення відповідного наказу у випадку порушення порядку та правил несення служби в прикордонному наряді, суд зазначає наступне.

Згідно із вимогами п. 12 Розділу 2 Глави 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України від 19.10.2015 №126112, яким визначено організацію несення служби прикордонними нарядами, прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю забороняється використовувати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Держприкордонслужбі та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду.

А тому, суд вважає, що позивач помилково ототожнює організацію несення служби з порядком та правилами несення служби, оскільки, на думку суду, користування мобільним телефоном під час прикордонного наряду свідчить про порушення дисципліни ОСОБА_1 , та не потребує додаткового службового розслідування, оскільки таке порушення є очевидним та підтверджено належними доказами.

Посилання позивача на те, що відповідачем порушено порядок відбирання пояснень та строки проведення службового розслідування спростовуються тим, що у даному випадку письмового наказу про проведення службового розслідування не виносилося, а порушення, на які вказує позивач стосуються саме порядку проведення службового розслідування, передбаченого Інструкцією №111, яке у даному випадку не проводилося.

Також, у судовому засіданні з метою встановлення обставин написання позивачем пояснень від 13.05.2021, в яких він зазначив, що користувався мобільним телефоном із службовою метою, допитано як свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що йому було доручено вручити ОСОБА_1 наказ від 07.05.2021 №363-АГ. Під час оголошення наказу позивачу, останній виявив бажання надати письмові пояснення, після чого ним було надано бланк для написання пояснень ОСОБА_1 .

Натомість, ОСОБА_1 у судовому засіданні стверджував, що йому перед врученням наказу видали бланк і запропонували написати пояснення, що є порушенням його прав на об`єктивне службове розслідування.

Враховуючи суперечність наданих свідчень свідка і пояснень позивача, судом не надається оцінка даній обставині, оскільки вона не впливає на правомірність прийняття спірного наказу та дотримання проведення процедури службового розслідування, оскільки останнє у даному випадку не проводилося.

За таких обставин, суд вважає, що при прийнятті наказу від 07.05.2021 №363-АГ, яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відповідач діяв у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту ЗСУ, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) від 28.05.2021 року №426-АГ «Про результати службового розслідування» в частині накладення на начальника групи паспортного контролю 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшого лейтенанта ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, до начальника ОКПП "Київ" полковника Трофіменка О.В. надійшло подання Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону від 26.04.2021 № 1/168 вих.-21, у якому зазначено, що здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000003 від 10.03.2021 за підозрою начальника 1 групи паспортного контролю 4 відділення інспекторів прикордонної служби впс «Бориспіль - 1» 1 категорії (тип «А») ОКПП «Київ» старшого лейтенанта ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та містилося прохання про проведення службового розслідування.

На підставі зазначеного подання та наказу ОКПП "Київ" від 27.05.2021 №336-АГ "Про призначення службового розслідування", групою офіцерів ОКПП з метою виявлення причин та умов, що сприяли затриманню за підозрою у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, старшого лейтенанта ОСОБА_4 проведено службове розслідування, за наслідками якого складено Висновок службового розслідування від 21.05.2021.

Як встановлено службовим розслідуванням, позивач всупереч політиці Державної прикордонної служби України щодо запобігання і протидії корупції, надав посадовій особі неправомірну вигоду у розмірі 5000 грн. з метою сприяння у перетині державного кордону на в`їзд в Україну іноземцю шляхом надання позитивного рішення щодо пропуску вказаного громадянина.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що начальник першої групи паспортного контролю 4-го впс відділу прикордонної служби «Бориспіль- 1» старший лейтенант ОСОБА_5 порушив вимоги ст. ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виявилось у невиконанні зобов`язання щодо недопущення до вчинення негідного вчинку.

За результатами службового розслідування, за порушення вимог ст. ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого лейтенанта ОСОБА_1 наказом начальника ОКПП (командира військової частини) від 28.05.2021 № 426-АГ накладено дисциплінарне стягнення - «догана».

Як зазначає у позовній заяві позивач, наказ відповідача від 28.05.2021 №426-АГ ґрунтується виключно на наявності факту підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Однак, на думку позивача, факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про вчинення ним дисциплінарного проступку, оскільки доказом порушення службової дисципліни може бути лише вирок суду, який набрав законної сили.

Також, у судовому засіданні представник позивача наполягав на тому, що на позивача не може накладатися декілька дисциплінарних стягнень за одне і те ж саме правопорушення.

Однак, суд вважає доводи позивача необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до п. 11 Розділу 1 Статуту ВС ЗСУ, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно вимог статті 49 Розділу 1 Статуту ВС ЗСУ передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

У відповідності до положень підпункту 3.2 пункту 3 та підпункту 4.1 пункту 4 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх спав України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства фінансів України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України та Головним управлінням державної служби України від 05 липня 2011 року за № 330/151/809/434/146 встановлено, що працівник має успадковувати духовні та моральні цінності, сформовані протягом багатовікової історії Українського народу, а також працівник повинен постійно вдосконалювати організацію своєї роботи на засадах справедливості. Своїми вчинками, поведінкою зміцнювати віру громадян у законність дій та рішень органу, в якому проходить службу або працює, щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України.

Однак, в супереч даним нормам, позивач своєю поведінкою спричинив негативний вплив на оцінку суспільством військовослужбовців в цілому, що виразилось у вчиненні корупційного діяння та призвело до вчинення дій, негідних військовослужбовця Державної прикордонної служби України, негативному впливу на оцінку суспільством військовослужбовців та іміджу Державної прикордонної служби України.

Відповідно до вимог ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Перелік видів юридичної відповідальності військовослужбовців встановлений ст.26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, серед яких передбачена дисциплінарна відповідальність.

Юридична відповідальність військовослужбовців завжди передбачає застосування тієї або іншої норми відповідної галузі права, і можливим є використання норм різних галузей права при встановленні відповідальності військовослужбовців. Юридична відповідальність виникає з моменту вчинення правопорушення, закон пов`язує її появу саме з правопорушенням, оскільки відновлення порушеного права здійснюється шляхом притягнення правопорушника до юридичної відповідальності, відшкодування шкоди та відновлення первісного стану порушених правовідносин.

Функціонування військових формувань держави, дотримання норм військового законодавства, які регулюють права та обов`язки військовослужбовців, точне виконання ними своїх обов`язків забезпечується різними видами юридичної відповідальності.

Виконання обов`язків військової служби забезпечується такими видами юридичної відповідальності, як кримінальна, адміністративна, дисциплінарна, матеріальна.

Як встановлено у ході розгляду справи, старший лейтенант ОСОБА_5 надав інспектору прикордонної служби групи КДЛ відділу прикордонної служби «Бориспіль-2» 1 категорії (тип «А») ОКГШ «Київ» старшому сержанту ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 5000 грн за сприяння у перетині державного кордону на в`їзд в Україну громадянину Нігерії ОСОБА_7 , шляхом надання позитивного рішення щодо пропуску вказаного громадянина за результатами проведення контролю другої лінії.

Для підтвердження чи спростування даного факту у судовому засіданні як свідок був допитаний ОСОБА_10 , якому ОСОБА_1 пропонував неправомірну вигоду.

ОСОБА_10 підтвердив факт звернення до нього 09.03.2021 ОСОБА_1 з проханням надати дозвіл на перетин державного кордону та в`їзд до України громадянину Нігерії ОСОБА_7 , за що ОСОБА_1 передав йому кошти у розмірі 5000 грн.

За таких обставин, суд вважає, що старший лейтенант ОСОБА_5 порушив вимоги ст. ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виявилось у невиконанні зобов`язання щодо недопущення до вчинення негідного вчинку.

Суд погоджується з доводами відповідача, що позивач своєю поведінкою спричинив негативний вплив на оцінку суспільством військовослужбовців в цілому, що виразилось у вчиненні корупційного діяння та призвело до вчинення дій, негідних військовослужбовця Державної прикордонної служби України, негативному впливу на оцінку суспільством військовослужбовців та іміджу Державної прикордонної служби України.

Доводи позивача про недоведеність його вини, безпідставність застосування до нього дисциплінарних стягнень спростовуються встановленими обставинами справи та не узгоджуються із положеннями чинного законодавства України.

Також, не заслуговують на увагу і доводи позивача щодо притягнення до відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення, оскільки у даному випадку на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а за фактом корупційного діяння відкрито кримінальне провадження, що є різними видами відповідальності.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, та правомірність наказів від 07.05.2021№363-АГ (користування мобільним телефоном) та від 28.05.2021 №426-АГ (на підставі подання Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону), відтак підстави для скасування таких наказів відсутні.

А тому, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем при проведенні службового розслідування було дотримано вимоги Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та дії останнього щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначеними вище наказами вчиненні в межах та спосіб передбачений чинним законодавством України.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто позивач повинен довести, що дійсно має право чи інтерес, про захист якого він просить, та відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України довести обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав чи інтересів позивача належними та допустимими доказами.

Незважаючи на обов`язок, встановлений частиною 2 статті 77 КАС України щодо доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, процесуальне законодавство не звільняє позивача від обов`язку доказувати ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 28 січня 2022 р.