Справа № 320/11844/21
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Київ № 320/11844/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом представника позивача-адвоката Якименка Олега Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмову незаконною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

представник позивача - адвокат Якименко О.В. звернувся до суду, пред`явивши вимоги до ГУ ПФУ у Київській області про визнання відмову відповідача від 20.08.2021 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 незаконною та покладання на відповідача зобов`язання зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пільгову пенсію періоди роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 17.03.1995 по 04.06.1997 та з 14.07.1997 по 02.08.2005 та призначити з 16.08.2021 пенсію за віком на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач навчався та працював у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у вищевказані періоди, що підтверджується відповідними довідками та записами трудової книжки, натомість ГУ ПФУ у Київській області своїм рішенням від 20.08.2021 №11 безпідставно, як на думку позивача, відмовило йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з порушенням порядку підтвердження такого стажу, який визначено постановою КМУ від 12.08.1993 №637 " Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Вважаючи відмову незаконною, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом на захист порушеного права.

Ухвалою від 24.09.2021 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та долученими до неї доказами була одержана уповноваженим представником УПФУ у Київській області 28.10.2021, що підтверджується даними відстежень поштових відправлень АТ "Укрпошта", наявними в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За правилом ч.4 ст.229 КАСУ, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Оцінивши повідомлені учасником справи обставини та наявні докази, у їх сукупності та, у співставленні з нормами законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, судом встановлена достатність підстав для прийняття рішення.

Під час розгляду справи, було встановлено таке:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючий, 16.08.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою №1325 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.п.1 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підтвердження права на призначення пенсії на пільгових умовах надав копію трудової книжки та довідки про навчання та роботу в зоні віжчуження: з 17.03.1995 по 04.06.1997 та 14.07.1997 по 02.08.2005 року; про роботу в медико-санітарній частині №1 м.Чорнобиля, яка 01.07.1996 р., була переіменована в СМСЧ-16 та підпорядкована Міністерству охорони здоров`я України; санітарно-епідемологічній станції м.Чорнобиль, яка є правонаступником СМСЧ-16.

Згідно архівної довідки №01-27/265 від 15.06.2021 у Книзі СЕС зони відчуження МОЗ України "Накази про прийняття та звільнення з роботи працівників за 2005" наявний наказ №26 від 01.08.2005, де зазначено (мовою оригіналу) "... Уволить ОСОБА_2 , техника-физика отдела гигиены труда и радиологии с занимаеой должности по ст. 36. п.1 КЗоТ, по соглашению сторон с 02.08.2005 года".

Відомості про прийняття на роботу відсутні, оскільки накази з особливого складу передані на архівне зберігання, починаючи з 1997 (періоду створення СЕС зони відчуження шляхом виділення її із структури СМСЧ №16 м. Чорнобиля).

За даними архівної довідки №01-27/266 від 15.06. 2021 Іванківської селищної ради КУ "Трудовий архів", документи СЕС зони відчуження особливого складу СЕС (особові рахунки, відомості заробітної плати, особові картки, накази за 1986-2012) прийняті на зберіганння КУ "Трудовий архів", водночас позитивне рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відсутнє.

Як вбачається із наданих документів - копії трудової книжки, записи трудової книжки повторені у довідці про пільговий стаж роботи форми №122 від 04.06.1997 р. № 44 за період: роботи з 17.03.1995 по 04.06.1997 р..

Згідно запису 11 копії трудової книжки, позивач 14.07.1997 був прийнятий тимчасово на посаду техніка-фізика на період відпустки. 20.09.1997 переведений постійно на посаду техніка-фізика по вахтовому методу роботи.

Запис під номером 13 у копії трудової книжки ОСОБА_1 відсутній.

Згідно довідки про пільговий стаж роботи позивача форми 122 від 01.08.2005 р. № 24 (за період роботи з 14.07.1997 р. по 02.08.2005 р)., в ній продубльовано період роботи ОСОБА_1 , який зазначено у трудовій книжці заявника.

Позивач у своїй заяві вказує, що з урахуванням загального терміну його трудового стажу роботи на посадах та за професією зі шкідливими умовами праці, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах, відповідно до Списку №1 та по досягненню відповідного віку, він має право на призначення пенсії за віком на підставі п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В зв`язку з поданням позивачем заяви 01.06.2021, актом перевірки № 226/1-10.10003, яку проводив відповідач, було встановлено достовірність інформації документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії.

Надаючи правової оцінки вказаним обставинам, суд виходить з таких положень чинного законодавства:

за приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV). На підставі ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове держпотгавне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком 9лпе6зщб

№1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, пенсія призначається на пільгових умовах, - п. 1 ч.2 ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Судом встановлено, що між сторонами спірним у даній справі є питання зарахування/не зарахування до пільгового стажу періодів навчання/роботи позивача з 17.03.1995 по 04.06.1997 та з 14.07.1997 по 02.08.2005.

Так, відповідно до наданої копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.08.1995, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1986 по 29.06.1989 навчався в Таращанському радгоспі - технікум; з 01.09.1989 по 09.07.1994 в Українському державному аграрному університеті; з 18.07.1994 по 01.11.1994 був прийнятий на роботу інженера -механіка в мехзагін; з 17.03.1995 по 01.07.1996 прийнятий на посаду оператора ЕОМ медико-санітарної частини №1 по вахтовому методу роботи; 01.07.1997 МСЧ-1 переіменована на СМСЧ -16 та підпорядкована МОЗ України; 04.06.1997 звільнений по закінченню строку.

Згідно запису 11 копії трудової книжки, позивач 14.07.1997 був прийнятий тимчасово на посаду техніка-фізика на період відпустки. 20.09.1997 переведений постійно на посаду техніка-фізика по вахтовому методу роботи.

Запис під номером 13 у наданій копії трудової книжки відсутній.

У записі №14 трудової книжки позивача значиться, що 02.08.2005 він був звільнений з посади за ст.36 п.1 КЗпП України, за згодою сторін.

При цьому, суд зазначає, що трудова книжка позивача за спірний період роботи не містить відомостей про те, що займані заявником посади відносились до тих, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Запис п.13 трудової книжки відсутній, а аркуш копії трудової книжки із записами з 10 пункту до 12, у нижній сторінці має ознаки підчистки.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунтом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за її відсутності або відсутності записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 у справі № 336/3067/17.

У відповідності до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

За приписами п. 10 цього ж Порядку, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Під повним робочим днем, для визначення пільгового стажу роботи, слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків,- (п. 2 Порядку № 383). Пунктом 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 передбачено, що у графі 3 трудової книжки пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - у відповідності з найменуваннями посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або у відповідності зі штатним розкладом.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис. Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, встановлено, що у графі 3 трудової книжки «Відомості про роботу» пишеться: «прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Водночас, суд зауважує, що даних трудової книжки для призначення пенсії на пільгових умовах недостатньо, оскільки пільгова пенсія призначається працівникам за умови їх зайнятості на відповідних роботах повний робочий день, що необхідно встановити.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, в ній відсутні відомості, які б свідчили про зайнятість позивача у період роботи на відповідному підприємстві повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. В трудовій книжці позивача також відсутні відомості щодо найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за спірний період його роботи.

Тобто, відомості про роботу позивача у період з 17.03.1995 по 04.06.1997 та з 14.07.1997 по 02.08.2005 з по 12 та 14 пункт не можуть підтвердити факт його роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Наявність у трудовій книжці певного періоду роботи та на посадах в медико-санітарній частині №1, санстанції зони відчуження не свідчить про набуття позивачем права на зарахування спірного періоду до пільгового стажу, оскільки не звільняє від врахування інших умов встановлених статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення", необхідних для зарахування спірного періоду до пільгового стажу.

Крім того, вахтовий метод, у режимі якого працював заявник, - це особлива форма організації робіт, що ґрунтується на використанні трудових ресурсів поза місцем їх постійного проживання за умов, коли не може бути забезпечене щоденне повернення працівників до місця постійного проживання. Вахтову роботу організовують за спеціальним режимом праці, як правило, у разі підсумованого обліку робочого часу, а міжвахтовий відпочинок надають у місцях постійного проживання. Робота організовується за спеціальним режимом праці, як правило, при підсумованого обліку робочого часу, а міжвахтовий відпочинок надається в місцях постійного проживання. Тривалість вахти не повинна перевищувати одного місяця. У виняткових випадках на окремих об`єктах (ділянках) робіт з дозволу міністерства, відомства і відповідного центрального комітету, профспілок тривалість вахти може бути збільшена до двох місяців.

На підприємствах ведеться спеціальний облік робочого часу і часу відпочинку на кожного працівника по місяцях і наростаючим підсумком за весь обліковий період.

Робочий час і час відпочинку в рамках облікового періоду регламентується графіком роботи на вахті, який затверджується адміністрацією підприємства за погодженням з відповідним профспілковим комітетом, як правило, на рік і доводиться до відома працівників не пізніше ніж за один місяць до введення його в дію. У графіках також передбачаються дні, необхідні для доставки працівників на вахту і назад.

Дні перебування в дорозі до місця роботи і назад у норму робочого часу не включаються і можуть припадати на дні міжвахтового відпочинку.

Тривалість щоденної роботи (зміни) не повинна перевищувати 10 годин. Робота понад тривалість зміни, визначеної графіком змінності, допускається у випадках, встановлених статтею 62 КЗпП України, і вважається надурочною та оплачується згідно зі статтею 106 КЗпП України. Працівникам, які звільнилися до закінчення облікового періоду, дата звільнення за їх згодою може вказуватися з урахуванням належних днів міжвахтового відпочинку.

Взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин при вахтовому методі роботи встановлюються в колективному договорі, зокрема, це стосується режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку. Колективний договір передбачає зобов`язання його сторін щодо встановлення певного режиму робочого часу, його тривалості.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Документи справи не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 1, тоді як підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. Таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у ній відсутні необхідні записи щодо роботи позивача у спірний період з 17.03.1995 по 02.08.2005, тому подання уточнюючої довідки є обов`язковим.

Аалогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі № 337/1297/17.

Уточнюючої довідки із зазначенням характеру виконуваної ОСОБА_1 роботи, віднесення даної професії до Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії та інформації про зайнятість на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день позивачем до суду не надано.

Крім того, у представлених суду довідках позивача про підтвердження стажу роботу у спірний період відсутні такі обов`язкові відомості як характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких були видані довідки. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлюється для окремих категорій працівників в порядку, визначеному КМУ за погодженням з Мінсоцполітики та мінфіном України. Аттестація робочого місця обов`язково потрібна для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.08.1992, що встановлено постановою КМУ №442 від 01.08.1992.

Із представлених суду документів не встановлено робота позивача у спірний період повний робочий день, тобто не менше 80 відсотків робочого часу, визначеного для працівників даного виробництва, професії чи посади.

До стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії не зараховано період навчання позивача, оскільки відомості про видачу копію диплома мають суттєві розбіжності, так зазначені три дати видачі диплому про освіту: 7,8,9 липня 1994 року, що унеможливлює встановлення його офіційного характеру.

Також відповідачем виявлено, що санітарно-епідеміологічна станція зони відчуження м. Чорнобиля ліквідована; документи, прийняті на зберігання КУ Іванківської селищної ради "Трудовий архів" згідно архівної довідки №01-27/266 від 15.06.2021 не мають позитивного рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відтак такі відомості не можуть використані судом у якості належного засобу доведення обставин перебування позивача у спірний період на посадах, що дає право на пільгу.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.07.2019 у справі № 336/3067/17 зазначив, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідно підтвердити пільговий характер умов праці, уточнюючою довідкою підприємства, саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не підтвердив належними та допустимими доказами своє право на зарахування до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 періоди з 17.03.1995 по 04.06.1997 та з 14.07.1997 по 02.08.2005, тому відповідач правомірно відмовив у їх зарахуванні. Позивачем не надано уточнюючих довідок про характер виконуваної роботи, доказів щодо віднесення посад, на яких він працював до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а відомості про роботу у спірний період на відповідних підприємствах, зазначені у його трудовій книжці, не підтверджують факт його роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що само по собі не є безумовною підставою для віднесення цих посад до Списків, які дають право на пільгу.

При розгляді справи по суті, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем вчинено дії у відповідності до критеріїв, визначених ч. 2 статті 2 КАС України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНКПО НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, м. Фастів Київської області, вул. Андрія Саєнка, 10) про визнання незаконною відмову та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Брагіна О.Є.