Справа № 280/527/22
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

13 січня 2022 рокуСправа № 280/527/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого суді Лазаренка М.С., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач), підписаний представником адвокатом Коломоєць Іриною Василівною (далі - представник), до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі - відповідач), відповідно до якого представник позивача просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 24.06.2021 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 17.06.2021 №0876)» №248/11 та «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 17.06.2021 №0877)» №248/12.

13.01.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №280/527/22 передано на розгляд судді Лазаренка М.С.

Наразі питання щодо відкриття провадження у справі судом не вирішено.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити адміністративний позов по даній справі шляхом зупинення дій рішень відповідача №248/11 та №248/12 від 24.06.2021 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул. Новгородська, 26 Б» та заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти дії з демонтажу тимчасових споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , до винесення судом рішення по справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що в тимчасових спорудах (кіосках) що підлягає знесенню, позивач здійснює підприємницьку діяльність, якою він заробляє собі на життя, на хліб та на утримання своєї родини та сплату податків. Всю необхідну технічну документацію на реєстрацію паспортів прив`язки тимчасової споруди (ТС) - зібрано та погоджено. Для його реєстрації залишився тільки підпис архітектора, який в усній формі зазначає про неможливість у зв`язку з усною забороною керівництва. 30.12.2021 за листом районної державної адміністрації по Хортицькому району ЗМР, тимчасова споруда позивача відключена від електропостачання, а наступним кроком буде демонтаж ТС. Вважає, що вкрай необхідно терміново зупинити дію оскаржуваного рішення, для відвернення нанесення збитків майну позивача. Зазначений лист відсутній у позивача, про нього зазначалось в усній формі при відключенні. Отже, на час розгляду справи у суді, є очевидна небезпека та вірогідність проведення демонтажу ТС позивача, а тому є актуальним застосування забезпечення позову на час судового розгляду. З наведених підстав, просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Суд, розглянувши матеріали позовної заяви та дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову подається, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Так, положення статті 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника, що відповідачем можуть здійснюватись заходи щодо виконання оскаржуваного рішення, які можуть порушити майнові права та інтереси позивача або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів.

Суд зазначає, що негативні наслідки, на які посилається позивач у заяві про забезпечення позову, можуть настати лише у випадку примусового виконання оскаржуваного рішення.

Разом із тим, жодних доказів примусового виконання оскаржуваного рішення відповідача до заяви додано не було.

Отже, позивачем не надано жодних доказів та не наведено жодних обставин, які б свідчили про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по суті спору та неможливості в подальшому виконання рішення суду.

При цьому, суд звертає увагу, що основні доводи позивача та викладені в заяві факти стосуються безпосередньо протиправності оскаржуваного рішення, яке в свою чергу є предметом розгляду по суті заявлених позовних вимог.

На переконання суду, у разі забезпечення позову за даних підстав, суд фактично надасть правову оцінку правомірності оскаржуваного рішення до розгляду справи по суті, що у свою чергу суперечитиме завданням адміністративного судочинства та інституту забезпечення позову.

Таким чином, зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника позивача про забезпечення позову у справі №280/527/22, - відмовити.

Копію даної ухвали направити позивачу (представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.С. Лазаренко