Справа № 281/667/17
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви за виключними обставинами

18 січня 2022 року м. Житомир справа № 281/667/17

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Лугинського районного суду Житомирської області із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 27.09.2017 у справі 281/667/17 за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, в якій просила:

- скасувати постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 27.10.2017 по справі № 281/667/17;

- ухвалити нове рішення, яким, визнати бездіяльність Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду у Житомирській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо невиконання Постанови Лугинського районного суду Житомирської області у справі №2а/0612/4655/11-а протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області, зробити їй перерахунок пенсії з 01 січня 2011 року по дату винесення рішення по даній справі (заяви) в розмірах, встановлених постановою Лугинського районного суду Житомирської області у справі №2а/0612/4655/11-а від 10.11.2011, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області виплачувати їй пенсії в розмірах встановлених постановою Лугинського районного суду Житомирської області у справі №2а/0612/4655/11-а від 10.11.2011, до зміни статусу позивача.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач наголосила, що у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення № 1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021 постанова Лугинського районного суду у Житомирській області підлягає скасуванню, оскільки положення законодавства, які стали підставою для прийняття такого судового рішення втратили чинність, а тому відповідач повинен діяти відповідно до запроваджених норм.

З підстав неможливості сформувати склад суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 29, ч. 7 ст. 29 КАС України справа передавалась з Лугинського районного суду Житомирської області до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, в подальшому до Овруцького районного суду Житомирської області, до Народицького районного суду Житомирської області, Малинського районного суду Житомирської області, Радомишльського районного суду Житомирської області та 23.09.2021 надійшла до Брусилівського районного суду Житомирської області і відповідно до ухвали цього суду від 27.09.2021 передана за підсудністю на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

На підставі витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про перегляд за виключними обставинами передано судді Єфіменко О.В. для розгляду.

Ухвалою суду від 08.12.2021 відкрите провадження за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії. Призначено відкрите судове засідання у справі на 18 січня 2022 року.

18.01.2022 у судове засідання, сторони, які беруть участь у розгляді заяви до суду не з`явилися.

31.12.2021 від заявниці надійшла заява-доповнення, за змістом якої просить здійснювати розгляд заяви без її участі.

Від представника Пенсійного фонду будь-яких заперечень (документів) на таку заяву до суду не надходило.

Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду такої заяви (ч.2 сь.368 КАС України).

З`ясовуючи при вирішенні даної справи характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що позивач звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області суду із позовом, в якому просила визнати бездіяльність Овруцького об`єднаного УПФ України в Житомирській області, щодо невиконання постанови Лугинського районного суду Житомирської області у справі № 2а/0612/4655/11-а протиправною та зобов`язати Пенсійний фонд зробити перерахунок та виплачувати їй пенсію згідно постанови Лугинського районного суду Житомирської області у справі № 2а/0612/4655/11 від 10.11.2011, починаючи з 01.01.2011 та зобов`язати Овруцьке об`єднане УПФ України в Житомирській області сплатити суму боргу по сплаті пенсії починаючи з 01.01.2011 в сумі 832227 грн, а також з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів у сумі 1305202 грн.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 10.11.2011 Лугинським районним судом Житомирської області у справі № 2а/0612/4655/11-а за її адміністративним позовом до УПФ України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов`язання проведення нарахування та виплати коштів, передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», винесено постанову, якою позовні вимоги задоволено: зобов`язано УПФ України в Лугинському районі провести перерахунок та виплачувати їй додаткову пенсію за шкоду заподіяної здоров`ю, передбаченої ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» або до зміни статусу позивача, починаючи з 01.01.2011 та провести перерахунок та виплачувати їй державної пенсії, як особі, віднесеної до категорії 1, передбаченої ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» або до зміни статусу позивача, починаючи з 01.01.2011.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 27.10.2017 у справі №281/667/17 у задоволенні позову відмовлено.

Втім позивач вважає, що вказана постанова підлягає перегляду за виключними обставинами відповідно до п.1 ч.5 ст.361 КАС України, у зв`язку із чим звернулася до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами.

Відмічає, що 07.04.2021 Конституційним Судом прийнято рішення № 1-р(ІІ)/2021, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На думку позивача, положення, які слугували підставою для ухвалення постанови Лугинського районного суду втратили чинність, а тому така підлягає перегляду за виключними обставинами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже зазначалося підставою для звернення до суду слугувало рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021, яким визнано неконституційною частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Відповідно до п. 2, 3 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України ч. 3 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною та втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, Конституційним Судом вирішено Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Крім того відмічено, що у разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР:

"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

На виконання вимог рішення Конституційного Суду України, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1584-IX від 29.06.2021 (далі - Закон №1584-IX) щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», п. 2 якого внесено до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи такі зміни:

У статті 54:

частину третю викласти в такій редакції:

"В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для I групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень";

доповнити частинами четвертою і п`ятою такого змісту:

"Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1584-IX, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2022 року, крім пункту 2 розділу I цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 1 липня 2021 року.

Аналіз викладеного, дає підстави для висновку, що Верховною Радою України на виконання вимог п.3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 прийнято Закон №1584-IX, яким визначено на законодавчому рівні розмір державної пенсії особам, віднесеним до категорії осіб, з інвалідністю, що настала у зв`язку із каліцтвом чи захворюванням внаслідок Чорнобильської катастрофи та осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 369 КАС України).

Під час розгляду заяви позивача про перегляд за виключними обставинами постанова Лугинського районного суду Житомирської області від 27.10.2017 у справі №281/667/17 судом не встановлено всіх умов, які у відповідності до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України є необхідними для перегляду судового рішення за виключними обставинами.

Враховуючи викладене, у задоволенні поданої заяви належить відмовити, залишивши відповідне рішення суду в силі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами відмовити.

Залишити в силі постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 27.07.2017 в адміністративній справі №281/667/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Єфіменко