Справа № 460/3537/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2022 року м. Рівне №460/3537/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави
доНемовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Керівник Сарненської окружної прокуратури (далі позивач) звернувся з позовом до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області (далі відповідач), за змістом якого просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів для взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а саме: земляної греблі та водоскидної споруди, що знаходиться на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області;

- зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на взяття на облік безхазяйного майна.

Позов обгрунтовано тим, що бездіяльність відповідача сприяє порушенню основних засад державної політики у сфері збереження інженерної інфраструктури водних об`єктів та комунальної власності, що є порушенням загальнодержавних інтересів відповідно до статті 131-1 Конституції України.

Ухвалою суду від 29.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування заперечень вказано, що земляна гребля та водоскидна споруда не є безхазяйним нерухомим майном, а перебуває у власності Держави Україна в особі Рівненської обласної державної адміністрації. Право оренди земельної ділянки належить ОСОБА_1 . Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою суду від 26.07.2021 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 .

Зазначена ухвала вручена ОСОБА_1 27.08.2021.

Жодних пояснень третьою особою щодо предмета спору суду не надано.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

На території Немовицької сільської ради розташований водний об`єкт загальнодержавного значення, ставок-стариця загальною площею 6,39га, де наявна гідротехнічна споруда - земляна гребля та водоскидна споруда.

28.09.2009 між Сарненською районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди вказаного водного об`єкту строком на 49 років (зареєстровано у Сарненському управлінні водного господарства 28.09.2009 за №6) (а.а.с.11-13).

Об`єктом оренди за вказаним договором є: вода (водний простір) водного об`єкта 119,09тис.куб. метрів, землі водного фонду загальною площею 6,39га, площа водного дзеркала 5,11га.

Як свідчить зміст п.1.2 договору, у межах об`єкта оренди розміщені гідротехнічні споруди: земляна гребля та водоскидна споруда.

За умовами цього договору оренди, об`єкт оренди передається разом з гідроспорудами та земляною греблею.

Відповідно до акту прийому-здачі водного об`єкта від 28.09.2009 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування водний об`єкт (ставок стариця) з площею водного дзеркала 5,11га, який надається для риборозведення на території Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області. Орендодавець передає орендарю водний об`єкт у належному стані та на умовах договору оренди водного об`єкта від 28.09.2009 (а.с.14).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка, загальною площею 6,39га, з кадастровим номером :05:003:0242, на якій серед іншого розташовані вказані гідротехнічні споруди, та цільовим призначенням для рибогосподарських потреб зареєстрована 05.12.2018. Форма власності цієї ділянки - державна. Власником є Держава Україна в особі Рівненської обласної державної адміністрації (а.а.с.76-77).

08.02.2021 Сарненська місцева прокуратура звернулася до Немовицької об`єднаної територіальної громади з листом №36/5-265вих21, яким просила вказати власника/балансоутримувача земляної греблі та водоскидної споруди, орієнтовну вартість земляної греблі та водоскидної споруди, інформацію щодо наявності правовстановлюючих документів на зазначені гідротехнічні споруди або вжити заходів щодо виготовлення таких документів (а.а.с.19-20).

Листом від 10.02.2021 №162/02-30 Немовицька сільська рада повідомила Сарненську місцеву прокуратуру про те, що 28.09.2009 між Сарненською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди водного об`єкта. За умовами цього договору ОСОБА_1 були передані в оренду землі водного фонду загальною площею 6,39га, в тому числі водне дзеркало площею 5,11га. Крім цього за умовами договору оренди водного об`єкта в оренду були також передані гідротехнічні споруди, а саме земляна гребля та водоскидна споруда. Орієнтовна вартість земляної греблі та водоскидної споруди становить близько 2млн.582тис.грн. Зазначені гідроспоруди входять до складу осушувальної системи «Клітне» «Бодашівська» Сарненського району Рівненської області. Зазначені осушувальна система та водний об`єкт на баланс Немовицької сільської ради не приймався, питання з цього приводу на сесії не розглядалося та відповідно рішення не приймалося (а.с.21).

На запит Сарненської місцевої прокуратури від 08.02.2021 №36/6-273вих-21 (а.с.48). Північне міжрайонне управління водного господарства відповіддю від 09.02.2021 №89 проінформувало Сарненську місцеву прокуратуру, що на території новоствореної Немовицької об`єднаної територіальної громади знаходяться безгосподарські меліоративні фонди Немовицької сільської ради, Тинненської сільської ради, Зносицької сільської ради, зокрема, Немовицької сільської ради: 29,6км меліоративних каналів та 28шт. гідротехнічних споруд. Вищевказані меліоративні фонди взяти на баланс Немовицька сільська рада відмовилася (а.а.с.49-50).

Вважаючи бездіяльність відповідача, яка полягає у невжитті заходів щодо оформлення права власності на гідротехнічні споруди протиправною, керівник Сарненської окружної прокуратури звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 10 Закону №280/97-ВР визначено статус сільських та селищних рад як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У свою чергу, статтею 26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (підпункт 1 пункту «а» статті 29 Закону №280/97-ВР).

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади (п.30 ч.1 статті 25 Закону №280/97-ВР).

Отже, питання визначення, ведення обліку комунального майна та право на розпорядження вказаним майном належить до повноважень органу місцевого самоврядування.

Статтею 60 Закону №280/97-ВР визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, на рухоме та нерухоме майно. Від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до Закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності органи місцевого самоврядування.

Підставою набуття права комунальної власності є передача майна комунальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що органу місцевого самоврядування належить право на рухоме та нерухоме майно саме комунальної, а не державної власності. Крім того, орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями щодо вирішення питань у сфері управління саме майном комунальної власності відповідних територіальних громад.

Поряд з цим, як встановлено судом, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка, на якій розташовані вказані гідротехнічні споруди, з кадастровим номером :05:003:0242 та цільовим призначенням для рибогосподарських потреб, площею 6,39га, зареєстрована 05.12.2018 на праві державної власності, належить Державі Україна в особі Рівненської обласної державної адміністрації (а.а.с.76-77).

З дня набрання чинності 01.01.2013 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245-VI (далі - Закон № 5245-VI), землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Відповідно до пунктів 3 Розділу II «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №5245-VI, з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Пунктом 4 Розділу II Перехідних та прикінцевих положень цього Закону встановлено, що у державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності;

які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу, а також земель, які відповідно до закону віднесені до комунальної власності.

Отже, наведеними нормами Закону №5245-VI визначено, яке майно залишається у комунальній власності, а яке - у державній.

Щодо посилань позивача на те, що власники земельної ділянки чи водного об`єкта, не є автоматично власниками вказаних гідротехнічних споруд, суд зауважує, що дійсно, автоматично власність на нерухоме майно не набувається, оскільки оформлення права власності передбачає вчинення певної послідовності дій. Питання у тому, хто ці дії має вчинити - власник земельної ділянки, чи, у даному випадку, орган місцевого самоврядування, який не взяв на баланс гідротехнічну споруду, що знаходиться на земельній ділянці державної форми власності.

Вирішуючи зазначене, суд враховує таке.

Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Абзацом першим частини першої статті 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частин 3-5 ст.373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина 4).

Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб (частина 5).

Крім того, цивільним законодавством визначені поняття подільних та неподільних речей.

Статтею 183 ЦК України встановлено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, а неподільною, відповідно, яку не можна поділити без втрати такого призначення.

Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.

Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 186 ЦК України).

Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення (частина перша статті 187 ЦК України).

Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ) (частина перша статті 188 ЦК України).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, під спорудами розуміється будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

За приписами ст.1 Закону України «Про аквакультуру» від 18.09.2012 №5293-VI, гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми (гідротехнічні споруди) - об`єкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.

Згідно із пунктом 1.9.18 Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженого наказом Державного комітету у справах містобудування і архітектури від 19.12.1995 №252, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.12.1995 за №466/1002, гідротехнічні споруди - це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тонелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

З огляду на викладене, такі об`єкти, як земляна гребля та водоскидна споруда, належать до гідротехнічних споруд.

Водночас, незалежно від того чи є земляна гребля та водоскидна споруда гідротехнічними чи інженерними спорудами, ці об`єкти є спорудами, призначеними для використання водних ресурсів, для боротьби зі шкідливим впливом вод, захистом земель від водної та вітрової ерозії, інших негативних процесів.

Отже, зазначені об`єкти є нерухомим майном, що нерозривно пов`язане із землею та водним об`єктом, їх переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру.

Тобто, такі об`єкти не можуть існувати без землі, переміщення зазначених об`єктів є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться земляна гребля та водоскидна споруда, є власністю держави, і вказані земляна гребля та водоскидна споруда нерозривно пов`язані із цією землею, то відсутні будь-які підстави вважати протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо невжиття дій, спрямованих на набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно (земляну греблю, водоскидну споруду).

Суд зауважує, що у цьому випадку оформлення відповідачем права комунальної власності на вказані гідротехнічні споруди можливе лише у разі передачі земельної ділянки державної власності, на якій вони знаходяться, у комунальну власність територіальної громади Немовицької сільської ради.

Поряд з цим, жодних доказів прийняття Немовицькою сільською радою на баланс спірних гідротехнічних споруд як єдиного комплексу об`єкта водного фонду позивачем суду не надано.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Керівник Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави (вул.Демократична, буд.32, м.Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34500).

Відповідач: (вул.Центральна, буд.4, с.Немовичі, Сарненський район, Рівненська область, 34540; ідентифікаційний код юридичної особи: 04387786).

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Рішення складено 21 січня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар