Справа № 280/7040/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 грудня 2021 року (о 15 год. 30 хв.)Справа № 280/7040/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Артоуз О.О.,

за участю секретаря Гончаровій В.І,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Дона В.О

представника відповідача Кравченка О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057 м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 1248 від 22.07.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення» в частині застосування до інспектора ВРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 337 о/с від 23.07.2021 «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті Закону України «Про національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0085726) інспектора відділу реагування патрульної поліції Бердянського районного відділу поліції; поновити ОСОБА_1 , на службі в поліції на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області; стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24 липня 2021 року по день ухвалення рішення у справі.

Ухвалою суду від 16.08.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/7040/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування наказів; призначено підготовче судове засідання на 26 серпня 2021 року.

Ухвалою суду від 26.08.2021 зупинено провадження у справі №280/7040/21 до 30 вересня 2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 30.09.2021 провадження у справі поновлено, підготовче засідання відкладено на 21.10.2021.

Протокольною ухвалою суду від 21.10.2021 підготовче засідання відкладено на 11.11.2021.

09.11.2021 та 11.11.2021 представники сторін до суду подали клопотання про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.11.2021 закрито підготовче провадження у справі №280/7040/21, призначено справу до судового розгляду по суті на 07 грудня 2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 07.12.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.12.2021.

Під час судового розгляду 20.12.2021 представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив.

Враховуючи норми ч. 3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 20.12.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Заслухавши пояснення, надані учасниками справи, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 17.11.2003 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції.

22.07.2021 т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області видано наказ №1248 «Про застосування дисциплінарного стягнення», відповідно до якого за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог, передбачених частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року, пунктом 1 частини І статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присягою працівника поліції, передбаченою частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктами 6, 7 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, що виразилось у вчиненні дії, направлених на скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, а також невжитті відповідних заходів відносно ряду гральних закладів на території м. Бердянська, які здійснювали незаконну діяльність, що підриває авторитет поліції, застосувати до інспектора ВРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом від 23.07.2021 №337о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора відділу реагування патрульної поліції Бердянського районного відділу поліції, з 23.07.2021.

Не погоджуючись з вказаними наказами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ) визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст.2 Закону № 580-VІІІ).

Згідно з частини першої статті 8 Закону №580-VIІI поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Основні обов`язки поліцейського наведені у статті 18 Закону №580-VIII.

Так, положеннями п.1, 2 ч.1 вказаної статті Закону №580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За змістом частин першої та другої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно п. 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Положеннями ч.1, 2 ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до положень ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин першої - тринадцятої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, проводиться службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).

Пунктом 1, 2 розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п.2 розділу VІ Порядку №893).

Відповідно до п.1 розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Таким чином, з аналізу положень Закону № 580-VIII, Дисциплінарного статуту та Порядку № 893 у їх сукупності слідує, що для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни необхідним, передусім, встановлення які вимоги законодавства або посадові обов`язки порушено відповідною особою, що має бути зазначено в описовій частині висновку службового розслідування, а також наявність вини особи, стосовно якої призначено службове розслідування.

Як слідує з матеріалів справи, дисциплінарною комісією ГУНП в Запорізькій області у складі: голови комісії - начальника УКЗ ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_2 , заступника голови комісії: заступника начальника управління - начальника ВСР УГІ ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_3 , членів комісії: старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_4 та оперуповноваженого Запорізького управління ДВБ НПУ майора поліції ОСОБА_5 розглянувши матеріали службового розслідування, проведеного у формі письмового провадження на підставі наказу ГУНП в Запорізькій області під 24.06.2021 № 890 за фактом повідомлення про підозру поліцейському ВРПП Бердянського РВП ГУНП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , відповідно до вимог статей 14 та 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, складено Висновок «Службового розслідування проведеного за фактом повідомлення про підозру інспектору ВРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшому лей тенту поліції ОСОБА_1 » від 22.07.2021, що зареєстрований в Управлінні головної інспекції 22.07.2021 за №45/01/35-2021 (далі Висновок службового розслідування).

Так, відповідно до змісту зазначеного Висновку службового розслідування:

«23.06.2021 до ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, у рамках досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000804 розпочатому 16.11.2020 інспектору ВРПП Бердянського районною відділу поліції ГУНГІ в Запорізькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта вища, в ОВС з 17.11.2003, в НПУ з 07.11.2015, у посаді з 12.01.2021, діючих дисциплінарних стягнень не має, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, тобто організації та проведенні азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчинених організованою групою.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що раніше за фактом відкриття кримінального провадження № 0000804 дисциплінарною комісією ГУНП в Запорізькій області на підставі наказу ГУНП від 26.03.2021 №470 вже проводилося службове розслідування. У ході проведення службового розслідування ТУ ДБР, розташованим у м. Мелітополь, на письмовий запит дисциплінарної комісії ГУНП в Запорізькій області у наданні інформації у вказаному кримінальному провадженні було відмовлено (вих. ДБР від 30.04.2021 № 17-01/3909/9-23/2021). У зв`язку із цим, зібраними матеріалами службового розслідування встановити причетність поліцейського Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області до вказаної протиправної діяльності об`єктивно не сталося можливим. За результатами проведеного службового розслідування було прийнято рішення розглянути питання щодо застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у разі прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, або за нововиявленими обставинами у кримінальному провадженні, які б достатньо вказували на скоєння дисциплінарного проступку.

Так, у ході проведення службового розслідування за фактом повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України 29.06.2021 до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополь, направлено відповідний запит (вих. ГУНП № 2802/3/01/И-21).

09.07.2021 до ГУНП надійшли окремі матеріали кримінального провадження, отримані на відповідний запит.

Вивченням матеріалів встановлено, що 06.11.2020 ТУ ДБР, розташованим у місті Мелітополі, відкрито кримінальне провадження № 0000804 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2, ч. 1 ст. 365-3 КК України.

23.06.2021 слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, у рамках досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000804 інспектору ВРПП Бердянського РВП ГУНП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, тобто організації та проведенні азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчиненого організованою групою.

Зокрема, у повідомленні про підозру зазначено, що ОСОБА_1 , будучи службовою особою правоохоронного органу, в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» без утворення суб`єкта господарювання - юридичної особи, за відсутності відповідних передбачених цим Законом ліцензій, без використання сертифікованого відповідно до цього Закону та підключеного до Державної системи онлайн-моніторингу грального обладнання та онлайн-систем організаторів азартних ігор, діючи умисно, з корисливих мотивів, для особистого збагачення, з метою отримання матеріального прибутку від незаконної діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор, створив організовану злочинну групу, до складу якої в різний час увійшли ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_3 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи.

Згідно з планом злочинної діяльності ОСОБА_1 відвів собі роль організатора злочинної групи, контролював та керував діями членів організованої злочинної групи, приймав заходи щодо прикриття злочинної діяльності від правоохоронних органів, отримував прибуток від зайняття незаконним гральним бізнесом, виконував функцію інкасатора, тобто здійснював збір грошових коштів у гральних закладах через ОСОБА_7 , замовляв та купував комп`ютерне обладнання, за допомогою якого безпосередньо надавав доступ до азартних ігор, забезпечував поставку необхідного продовольчого товару до гральних закладів, контролював сплату по рахунку за користування Інтернет-послугами, комунальними послугами та отримання послуг охоронними фірмами у приміщеннях гральних закладів, давав розпорядження іншим учасникам групи щодо підшукування гравців та запрошення їх до закладів для участі у грі, надавав іншим членам організованої злочинної групи вказівки на виконання дій щодо забезпечення діяльності грального закладу, які були обов`язковими для виконання.

Таким чином, члени даної злочинної групи зорганізувались у стійке об`єднання для спільної діяльності, направленої на безпосереднє вчинення злочинів, пов`язаних з організацією та проведенням азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності та будучи об`єднаними єдиним планом з розподілу функцій кожного з учасників даної злочинної групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім її учасникам, у різній співучасті та у різний час, з 2018 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, по 26.03.2021, під керівництвом ОСОБА_1 , маскуючи незаконну діяльність під виглядом надання послуг з майнінгу криптовалют, вчинили ряд злочинів, пов`язаних з організацією та проведенням азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності та надання можливості доступу до азартних ігор на комп`ютерних симуляторах, шляхом створення та функціонування на територій м. Бердянська Запорізької області мережі незаконних гральних закладів.

Вищевказані гральні заклади були розташовані в орендованих нежитлових приміщенням за адресами у АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 / АДРЕСА_7 .».

Відповідно до Висновку службового розслідування (стор. 12-13 Висновку): «таким чином, проаналізувавши зібрані у ході проведення службового розслідування матеріали у їх сукупності та правові норми, дисциплінарною комісією встановлено, що інспектор ВРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , який як поліцейський відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, інших законів України, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, вчинив дії, направлені на скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, а також достовірно знаючи про незаконну діяльність ряду гральних закладів на території м. Бердянска, не вжив заходи з її припинення, передбачені нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції, що підриває авторитет поліції, чим порушив вимоги, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присягою працівника поліції, передбаченою частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктами 6, 7 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.

Отже, ОСОБА_1 порушив службову дисципліну, вимоги, передбачені частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року, скоївши дисциплінарний проступок.

Викладене свідчить про відсутність у ОСОБА_1 високої свідомості та недотримання ним вимог чинного законодавства, нормативних актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, що призвело до приниження авторитету поліції. Таку поведінку неможна вважати гідною посади поліцейського та такою, що сприяє посиленню довіри громадян до Національної поліції України.

Обставини, що відповідно до вимог ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 під час службового розслідування, відсутні.

Причинами та умовами, що сприяли скоєнню зазначених дисциплінарних проступків, стали особиста недисциплінованість ОСОБА_1 , нехтування ним вимогами чинного законодавства України, наказів Національної поліції України та МВС України, а також недоліки та прорахунки з боку начальника ВРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_9 в організації роботи з попередження надзвичайних подій за участю підлеглого особового складу та недопущення злочинних і корупційних проявів».

Так, судом встановлено, що під час службового розслідування дисциплінарною комісією було вивчено та досліджено протокол про результати аудіо-, відео контроль за особою від 15.03.2021 (стор.4 Висновку службового розслідування), висновок експерта від 27.04.2021 №СЕ-19/105-21/2753-В3 (стор. 8 Висновку службового розслідування), опитаний свідок ОСОБА_10 (стор. 8 Висновку службового розслідування), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2021 (стор. 8 Висновку службового розслідування), матеріали обшуку в приміщеннях, що проведені слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, на підставі ухвал Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.03.2021 (стор. 9 Висновку службового розслідування). Також, під час службового розслідування опитані: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 .

На підтвердження обставин, викладених у висновку службового розслідування, відповідачем 09.09.2021 подано клопотання про доручення матеріалів досудового розслідування, що надані працівникам відділу правового забезпечення ГУНП в Запорізькій області відповідно до постанови слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування від 07.09.2021, а саме надано Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.11.2020; повідомлення про підозру від 22.06.2021; Протокол про результати аудіо-, відоеконтролю за особою від 15.03.2021; Висновок експерта від 27.04.2021 №СЕ-19/105-21/2753-В3.

Розглядаючи спір по суті встановлених дисциплінарною комісією порушень службової дисципліни суд зазначає наступне.

Так, службовим розслідуванням встановлено факт вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Доказами скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, під час службового розслідування стали відомості досудового розслідування по кримінальному провадженню, а саме Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.11.2020; повідомлення про підозру від 22.06.2021; Протокол про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 15.03.2021; Висновок експерта від 27.04.2021 №СЕ-19/105-21/2753-В3, матеріали обшуку.

Необхідно зауважити, що службове розслідування означає здійснення комісією комплексу заходів з метою з`ясування обставин, що стали підставами для його призначення.

За правилами частини першої статті 222 Кримінального процесуального кодексу України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Відповідно до статті 42 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що норма статті 11 Дисциплінарного статуту передбачає, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Таким чином, вказаною нормою встановлено, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбувається одночасно з притягненням до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за те саме кримінальне правопорушення більше одного разу.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, згідно з ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, суд в межах спірних правовідносин враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення є передчасним та таким, що суперечить вимогам Дисциплінарного статуту, зокрема, статті 11. При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем враховано лише частину матеріалів кримінального провадження, а не в цілому, що могло призвести до необ`єктивного висновку. Крім того, єдиним суттєвим доказом, на думку відповідача, є протокол про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 15.03.2021, що беззаперечно може вказувати на вину особи.

З цього приводу суд звертає увагу, що відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем було виокремлено окремі докази з кримінального провадження та надано їм оцінку в межах дисциплінарного провадження.

Також, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стали факти, що встановлені дисциплінарною комісією, а саме ОСОБА_1 достовірно знаючи про незаконну діяльність ряду гральних закладів на території м. Бердянска, не вжив заходи з її припинення, передбачені нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції, що підриває авторитет поліції, чим порушив вимоги, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присягою працівника поліції, передбаченою частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктами 6, 7 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Пунктами 6, 7 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, встановлено, що поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в ІТС ІПНП (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ІТС ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються:

до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) або передання цих відомостей до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня та їх внесення до ЄРДР;

у міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах - до органів (підрозділів) поліції, на території обслуговування яких сталася така подія, для прийняття відповідних рішень та внесення до ЄРДР.

Так, судом встановлено, що під час службового розслідування з порушення вказаних норм, дисциплінарною комісією зібрано наступні докази.

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1 , відповідно до якого останній повідомив: що жодного відношення до організації та роботи гральних закладів на території м. Бердянська не має. Протягом 2020-2021 він не звертався до правоохоронних органів з відомостями щодо роботи незаконних гральних закладів, оскільки такої інформації йому не надходило. Вважає, що відомості, зазначені у повідомленні про підозру від 23.06.2021 не мають до нього жодного стосунку.

Так, під час службового розслідування були надані наступні пояснення:

« ОСОБА_7 пояснила, що спочатку березня та до моменту обшуку (26.03.2021) вона проходила стажування у якості касира-оператора у точці доступу до хмарної системи майнінга криптовалют, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 . Наскільки їй відомо, вказана діяльність не заборонена на території України. До організації та діяльності гральних закладів вона ( ОСОБА_7 ) не має жодного відношення. З ОСОБА_1 вона знайома та має дружні відносини. Про його причетність до організації та діяльності гральних закладів на території м. Бердянська їй нічого невідомо. Анкетних даних та контактного телефону особи, яка організувала діяльність вказаного закладу вона не має. Трудові відносини із нею офіційно не оформлювались;

ОСОБА_11 пояснила, що ніде не працює. Ні вона, ні її чоловік не мають жодного відношення до організації та діяльності гральних закладів на території м. Бердянська;

ОСОБА_12 пояснив, що він є директором ПП «Просвіта», якому належить будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Вказана будівля має багато приміщень, більшість з яких здається в оренду. ОСОБА_1 він ( ОСОБА_12 ) знає як місцевого мешканця, проте ніяких відносин з ним не підтримує. До оренди приміщень у вказаній будівлі ОСОБА_1 ніякого відношення не має. 26.03.2021 у одному з орендованих приміщень працівниками ДБР було проведено обшук. Про те, що у вказаному приміщенні здійснювалась незаконна діяльність йому ( ОСОБА_12 ) нічого відомо не було;

ОСОБА_9 пояснив, що у його відділі на посаді інспектора працює ОСОБА_1 , якого він ( ОСОБА_9 ) може охарактеризувати позитивно. Про будь-які протиправні діяння з боку ОСОБА_1 йому ( ОСОБА_9 ) нічого невідомо. З 18.01.2021 ОСОБА_1 не розглядав матеріали ЄО та інші вхідні документи. До інших видів несення служби (крім чергувань згідно графіка) ОСОБА_1 не залучався.»

Інші фактичні обставини щодо встановлення порушення вимог законодавства службове розслідування не містить.

Так, відповідно до п. 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити, зокрема,

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Суд звертає увагу, що службовим розслідуванням не встановлено та не відображено у повному обсязі порушення вимог законодавства, а саме пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присягою працівника поліції, передбаченою частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки не містить переліку якого саме законодавства порушено вимоги позивачем, а також відсутні докази порушення вимог пунктів 6, 7 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, оскільки не місить даних проте, що саме було відомо позивачу та коли саме він дізнався про вчинення правопорушення, що підлягало внесенню до єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції.

Отже, під час судового розгляду не встановлено даних, які б свідчили про наявність в безпосередніх діях позивача ознак порушень службової дисципліни, а також своїх посадових обов`язків. Суд зазначає, що фактичні підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності спірними наказами не конкретизовані. Відповідачем не зазначено ані в висновку службового розслідування, ані в наказі про застосування дисциплінарного стягнення та не надано підтверджуючих доказів того, в чому саме виявилось порушення позивача в частині вказаних норм законодавства.

Отже, у даному випадку, при винесенні спірних наказів, якими позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, відповідачем порушено права, порушено встановлений законодавцем порядок накладання дисциплінарних стягнень та не виконано належним чином своїх обов`язків. Службове розслідування проведено не об`єктивно та неповно, в супереч вимог Дисциплінарного статуту та вищезазначеної інструкції. Факти, зазначені у висновку службового розслідування та у наказі, що оскаржується, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

В контексті зазначеного суд зауважує, що будь-яких належних та допустимих доказів наявності вини, якій передує причинно-наслідковий зв`язок вчинених дій чи допущеної бездіяльності саме позивача в розрізі його функціональних обов`язків щодо факту вчинення протиправних дій справи не містять та відповідачем не надано.

Згідно з вимогами статті 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

На підставі викладеного у сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

На підставі викладеного у сукупності, суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до норм чинного законодавства України, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Протиправність наказу від 23.07.2021 № 337 о/с про звільнення позивача у справі, зі служби в поліції прямо вказує на незаконність звільнення, наявність підстав для поновлення його на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Тривалість вимушеного прогулу суд розраховує, керуючись листом Міністерства соціальної політики України від 12.08.2020 № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік».

Частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантовано захист від незаконного звільнення.

Суд зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 09.12.2015 у справі № 6-2123цс15, вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 13.11.2019 у справі № 587/2365/15-а.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Згідно п.1 Порядку №100 даний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100 у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок незаконного звільнення суд вважає необхідним обраховувати з 23.07.2021 по 20.12.2021 та складає 150 днів. Згідно Довідки від 31.08.2021 №1751/12/01-2021 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 356,64 грн. відтак, з Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 53496,00 грн.

Крім того, згідно з частиною першою статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3). Таким чином, поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 КАС України).

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, ґрунтується на висновках, що не відповідають фактичним обставинам справи та містять посилання на пояснення осіб, що в подальшому не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак позов належить задовольнити повністю.

Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057 м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 1248 від 22.07.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення» в частині застосування до інспектора ВРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 337 о/с від 23.07.2021 «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з 23.07.2021.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 53496 грн.00 коп. з врахування сум податків та зборів.

Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та присудження виплати грошового забезпечення у розмірі 10877 грн.66 коп., у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 13.01.2022.

Суддя О.О. Артоуз