Справа № 240/30549/21
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Житомирської області, третя особа - Державна судова адміністрація України про стягнення коштів,
В обґрунтування позову вказано, що на запит позивача Господарський суд Житомирської області надав відповідь №05-40/9683/21 від 30.09.2021, у якій зазначено, що при розрахунку посадового окладу суддів Господарського суду Житомирської області, в тому числі позивача, застосовується регіональний коефіцієнт 1,1 в зв`язку з тим, що за інформацією веб-сайту Головного управління статистики чисельність населення міста Житомира складає більше 100 тисяч та менше 500 тисяч. Позивач отримує суддівську винагороду відповідно до пункту 1 частини 4 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" , тобто з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,1, з 01 січня 2020 року.
Вважає, що до його посадового окладу та інших пов`язаних виплат (надбавка за вислугу, допомога на оздоровлення) має бути застосований коефіцієнт 1,25.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відповідачем дотримано вимоги ст.135 Закону. При обрахунку посадового окладу судді ОСОБА_1 застосовувався регіональний коефіцієнт 1,1.
Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 18.06.2003 по теперішній час перебуває на посаді судді господарського суду Житомирської області.
На запит позивача Господарський суд Житомирської області листом №05-40/9683/21 від 30.09.2021 повідомив, що при розрахунку посадового окладу суддів Господарського суду Житомирської області, в тому числі позивача, застосовується регіональний коефіцієнт 1,1 в зв`язку з тим, що за інформацією веб-сайту Головного управління статистики чисельність населення міста Житомира складає більше 100 тисяч та меншу 500 тисяч. Позивач отримує суддівську винагороду відповідно до пункту 1 частини 4 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" , тобто з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,1, з 01 січня 2020 року.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи, що його права порушено, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.
Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Частиною 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Складові суддівської винагороди та їх розмір встановлені частинами 2-8 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до ч.4 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:
1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;
2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;
3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 10.06.2008 №151162 та відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), місцезнаходженням юридичної особи - Господарського суду Житомирської області, зазначено місто Житомир.
Згідно інформація щодо чисельності населення, що оприлюднюється на веб-сайті Головного управління статистики (www.zt.ukrstat.gov.ua) у розділі "Статистична Інформація"/"Населення та міграція": станом на 01 січня 2020 року чисельність наявного населення міста Житомир становила 264318 осіб, а чисельність постійного населення - 263061 особа; станом на 01 січня 2021 року чисельність наявного населення міста Житомир становила 263507 осіб, а чисельність постійного населення - 262250 осіб.
Твердження позивача, що критерій визначення кількості населення населеного пункту законодавчо не врегульовано не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Так, аналіз ч.4 ст.135 Закону дозволяє суду зробити висновок, що Законом визначено право судді, що працює в суді на території міста Житомира на застосування регіонального коефіцієнту у розмірі 1,1.
Відтак, доводи позивача щодо неправильного визначення посадового окладу суддів, що працюють на території міста Житомира не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому визнаються судом безпідставними.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто позивач повинен довести, що дійсно має право чи інтерес, про захист якого він просить, та відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України довести обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав чи інтересів позивача належними та допустимими доказами.
Незважаючи на обов`язок, встановлений частиною 2 статті 77 КАС України щодо доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, процесуальне законодавство не звільняє позивача від обов`язку доказувати ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
У суду відсутні докази на підтвердження факту можливої недоплати ОСОБА_1 суддівської винагороди у зв`язку з помилковим застосуванням коефіцієнту відповідачем.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) відмовити за безпідставністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва