Справа № 320/16579/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року № 320/16579/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Юлії Ігорівни від 27.05.2020 винесену у виконавчому провадженні №53867705 з примусового виконання виконавчого листа №752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 07.03.2017 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ЕСКРОУ КАПІТАЛ", заборгованості за кредитним договором;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Юлії Ігорівни від 24.11.2021 винесену у виконавчому провадженні №53867705 з примусового виконання виконавчого листа №752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 07.03.2017 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ЕСКРОУ КАПІТАЛ", заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 у цивільній справі №22-7519 з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ПП Ф-Студія на користь ПАТ ОТП Банк, правонаступником якого є АТ ОТП Банк, стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 464323,64 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ на день розрахунку станом на 17.06.2013 становила 3710611,49 грн., та 82940,00 грн. пені. На виконання вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м Києва 07.03.2017 був виданий виконавчий лист №752/17111/13-ц. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Микитин О.С. від 04.05.2017 було відкрито виконавче провадження №53867705, яке у подальшому 25.07.2018 було передано до Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області. У зв`язку із ліквідацією Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області та створенням Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) старшим державним виконавцем Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю.І. 27.01.2020 винесено постанови про передачу виконавчого провадження №53867705 та його прийняття Васильківським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).

Позивач вказує, що в рамках виконавчого провадження №53867705, старшим державним виконавцем Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю.І. винесено оскаржувані постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.05.2020 в розмірі 379355,14 грн. та від 24.11.2021 в розмірі 346272,75 грн.

Позивач не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем спірних постанов, оскільки постановою відповідача від 24.11.2021 ВП №53867705 було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі його заяви та при цьому відповідачем в рамках виконавчого провадження не було вчинено жодних активних дій щодо примусового стягнення решти суми боргу.

Позивач звертає увагу суду на те, що його обов`язок зі сплати боргу за виконавчим документом припинено не у зв`язку з виконанням рішення суду, а на підставі договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 26.11.2021 укладеного між стягувачем та позичальником вже після повернення виконавчого документу стягувачу.

Таким чином, на думку позивача, винесені відповідачем в рамках виконавчого провадження №53867705 оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим документом - постановою старшого державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Юлії Ігорівни від 24.11.2021 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 346272,75 грн., до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

На час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних доказів або пояснень суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2014 у справі №752/17111/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОТП Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства Ф-Студія про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № ML-001/034/2008 від 21.03.2008 у розмірі 464323,64 долари США, що еквівалентно 3710611,49 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 у справі №752/17111/13-ц скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2014 в частині вирішення позовних вимог ПАТ ОТП Банк до ПП Ф-Студія про стягнення заборгованості за кредитним договором та закрито провадження у справі за вимогами до цього боржника.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2014 змінено в частині вирішення позовних вимог ПАТ ОТП Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № МL-001/034/2008 від 21.03.2008 станом на 17.06.2013 у розмірі 464323,64 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку становить 3710611,49 грн., з яких: 431541,82 долари США - заборгованість за кредитом, 32781,82 долари США - заборгованість за процентами; та 82940 грн. пені.

Солідарно з ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № МL-001/034/2008 від 21.03.2008 станом на 17.06.2013 у розмірі 444661,16 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку становить 3554176,60 грн., з яких: 431541,82 долари США - заборгованість за кредитом, 13119,34 долари США - заборгованість за процентами; та 4887,39 грн. пені.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - по 1147,00 грн. з кожного, на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

07.03.2017 на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2016 виданий виконавчий лист у справі №752/17111/13-ц.

04.05.2017 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Микитин О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53867705 з примусового виконання виконавчого листа №752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 07.03.2017 про стягнення з ОСОБА_1 , солідарно з ОСОБА_2 , на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором.

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Микитин О.С. винесено постанову про арешт майна боржника від 04.05.2017, якою зокрема, накладено арешт на рухоме майно боржника з внесенням відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про заборону відчуження.

05.05.2017 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Микитин О. С. винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук належний боржнику транспортний засіб - легковий автомобіль марки ТОYОТА, марки АURIS, 2012 р. в., тип кузова - універсал-В, д.н.з. НОМЕР_1 .

11.09.2017 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Микитин О. С. винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які останній отримував в ПП «Бі ЕНД Сі ГРУП» та у Васильківському об`єднаному управлінні ПФУ у Київській області шляхом здійснення відрахування із зазначених доходів боржника в розмірі до 20% до повного погашення боргу за виконавчим документом в сумі 3793551,49 грн. та виконавчого збору в сумі 379355,15 грн. і витрат виконавчого провадження в сумі - 300,00 грн.

25.07.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Микитин О. С. винесено постанову про передачу виконавчого провадження №53867705 до Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області.

Постановою про прийняття виконавчого провадження від 23.08.2018 державним виконавцем Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Старцевою В. О. прийнято виконавче провадження №53867705.

У зв`язку із ліквідацією Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області та створенням Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), 27.01.2020 старшим державним виконавцем Сазанович Ю. І. винесено постанови про передачу вказаного вище виконавчого провадження №53867705 та про його прийняття Васильківським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).

27.05.2020 старшим державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю. І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 379355,14 грн.

У зв`язку із заміною стягувача у виконавчому провадженні, старшим державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю. І. винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних в АСВП, а саме, на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2021 замінено стягувача (змінено назву) з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ЕСКРОУ КАПІТАЛ».

24.11.2021 старшим державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю. І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 346272,75 грн.

Одночасно з цим старшим державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю. І. винесено 24.11.2021 постанову про повернення виконавчого документа стягувачу зазначений виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі його письмової заяви.

У подальшому 24.11.2021 постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 346272,75 грн. було виділено в окреме виконавче провадження №67659833.

Вважаючи протиправними постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (з наступними змінами і доповненнями, в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин, далі по тексту - Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Приписами частини 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з абзацем 2 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За приписами пунктів 1-6 частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення та за своєю природою є санкцією за невиконання рішення суду боржником.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що на момент відкриття виконавчого провадження підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частина 3 статті 40 Закону №1404-VIII передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що на виконання вказаних приписів Закону №1404-VIII старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Микитин О. С. винесено 04.05.2017 постанову про відкриття виконавчого провадження №53867705 з примусового виконання виконавчого листа №752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 07.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 , солідарно з ОСОБА_2 , на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У подальшому, внаслідок надходження до Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві заяви боржника про місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Микитин О. С. винесено 25.07.2018 постанову про передачу виконавчого провадження №53867705 до Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області. У постанові також зазначено, що виконавий збір у сумі 3458,70 грн. стягнуто.

Постановою про прийняття виконавчого провадження від 23.08.2018 державним виконавцем Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Старцевою В. О. прийнято виконавче провадження №53867705.

У зв`язку із ліквідацією Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області та створенням Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), 27.01.2020 старшим державним виконавцем Сазанович Ю. І. винесено постанови про передачу вказаного вище виконавчого провадження №53867705 та про його прийняття Васильківським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).

27.05.2020 старшим державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю. І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 379355,14 грн.

У зв`язку із заміною стягувача у виконавчому провадженні, старшим державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю. І. винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних в АСВП, а саме, на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2021 замінено стягувача (змінено назву) з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ЕСКРОУ КАПІТАЛ».

24.11.2021 старшим державним виконавцем Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю. І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 346272,75 грн.

При цьому, суду відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №53867705 у період з дня прийняття виконавчого провадження 23.08.2018 і до моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Судом встановлено, 18.11.2021 на адресу Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від стягувача ТОВ «ЕСКРОУ КАПІТАЛ» надійшла заява про повернення виконавчого документа в порядку пункту 1 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Відповідно до частини 4 статті 37 Закону №1404-VIII про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Разом з тим, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, наслідком яких стало його фактичне виконання.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

З наведеного слідує, що умовою справляння даного збору є саме примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, тоді як у разі відсутності факту примусового виконання ними такого рішення законних підстав для справляння виконавчого збору немає.

Тобто, виконання рішення суду про стягнення боргу відбувається або у добровільному порядку, коли боржник сам сплачує заборгованість кредитору, або у примусовому порядку, коли цю заборгованість у примусовому порядку стягують з боржника органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, та в подальшому перераховують її кредитору.

У даному випадку стягувач подав на адресу виконавчої служби заяву від 18.11.2021 про повернення виконавчого документа в порядку пункту 1 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження.

У свою чергу, Васильківським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у примусовому порядку з позивача нічого стягнуто не було, примусового виконання даного рішення фактично не відбулося, а тому правові підстави для справляння виконавчого збору відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18.

Отже, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що оскаржувану постанову винесено відповідачем протиправно, оскільки реального виконання рішення суду (стягнення коштів за виконавчим документом) не відбулось.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18, за своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення. Умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 16.04.2020 у справі № 640/8425/19, від 16.04.2020 у справі №260/1261/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки в рамках виконавчого провадження № 53867705 дії державного виконавця не забезпечили примусове виконання виконавчого документу про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум відповідно до виконавчого листа та не призвели до стягнення у примусовому порядку суми, зазначеної у цьому виконавчому листі, отже підстави для стягнення виконавчого збору в такому випадку не виникають.

Водночас, суд зазначає, що виконавчий збір не може бути стягнутий лише на підставі повернення виконавчого документа стягувачу за заявою останнього.

Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу та за відсутності факту стягнення боргу в рамках виконавчого провадження за наслідком дій державного виконавця з примусового виконання, обов`язок щодо сплати виконавчого збору у боржника не виникає.

Отже для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, результатом яких є фактичне виконання виконавчого документу.

За таких обставин, на думку суду, оскаржувані постанови у ВП № 53867705 винесені неправомірно, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та, відповідно, підлягають скасуванню.

Суд, також звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу виконання рішення суду, регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1404-VIII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, далі - Інструкція №512/5).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина 1 статті 1 Закону № 1404-VIII).

Згідно ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом ч.1 ст.24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно із частиною третьою вказаної статті виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Статтею 25 Закону №1404-VIII визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо), або у разі виконання зведеного виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

У разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.

У разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що за загальним правилом, у разі відсутності умов, наведених у ст.25 Закону №1404-VIII, підвідомчість виконавчих проваджень органам державної виконавчої служби визначається за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження надано стягувачу лише у разі підвідомчості виконавчого провадження одночасно кільком органам державної виконавчої служби, тобто тоді, коли вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення на певній території відноситься до функцій кількох органів державної виконавчої служби.

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції №512/5, органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Підвідомчість цих органів державної виконавчої служби встановлена пунктом 4 розділу І вказаної Інструкції.

Так, за змістом абзаців 1 - 3 указаного пункту розділу І Інструкції №512/5, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

У свою чергу, Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті (абз. 4-6 п. 4 розділу І Інструкції №512/5).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством визначено критерії підвідомчості рішень відділам Державної виконавчої служби України, зокрема, за місцем знаходження боржника або майна та за суб`єктним статусом боржника виконавчого провадження.

Слід зазначити, що дії по виконавчому провадженню, в яких виконується рішення, сума зобов`язання за яким становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті, має право вчиняти лише відповідний відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України обласного підпорядкування.

Як встановлено судом вище, 04.05.2017 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Микитин О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53867705 з примусового виконання виконавчого листа №752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 07.03.2017 про стягнення з ОСОБА_1 , солідарно з ОСОБА_2 , на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 444661,16 доларів США та 4887,39 грн. пені.

Суд зазначає, що офіційний курс НБУ долара США до гривні станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (станом на 04.05.2017) було встановлено на рівні 26,5234 грн. за 1 долар США. Отже, еквівалент іноземної валюти 444661,16 дол. США, що підлягає стягненню за виконавчим документом, на час винесення постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження був більшим ніж десять мільйонів гривень та меншим ніж двадцять мільйонів гривень (444661,16 дол. США х 26,5234 грн. = 11793925,80 грн. + 4887,39 грн. = 11798813,20 грн.), а отже виконання зазначеного виконавчого документу - виконавчого листа №752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 07.03.2017, не підвідомче Васильківському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, оскільки виконання такого виконавчого документу підвідомче виключно Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Київській області.

Отже, суд погоджується з посиланням позивача, що виконання рішень про стягнення з боржника сум, які перевищують 10 млн. грн., мають виконуватись виключно відділом виконавчої служби обласного рівня, а отже спірне виконавче провадження було відкрито із порушенням правил підвідомчості, що своєю чергою також є підставою для визнання протиправною та скасування оспорюваних постанов про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень - відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача не надав та не довів відсутності підстав для скасування постанов.

Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач не повідомив суду про наявність у нього поважних причин для неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов, що розцінюється судом як визнання позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 7256,30 грн., що підтверджується квитанцією від 01.12.2021 №1-1280К, та за подання заяви про забезпечення позову судовий збір в сумі 681,00 грн. згідно квитанції від 03.12.2021 №1-863К, а всього сплачено 7937,30 грн. Оригінали квитанцій наявні в матеріалах справи.

Зважаючи на задоволення позовних вимог та вжиття судом заходів забезпечення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову на загальну суму 7937,30 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Юлії Ігорівни від 27.05.2020 винесену у виконавчому провадженні №53867705 з примусового виконання виконавчого листа №752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 07.03.2017 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ЕСКРОУ КАПІТАЛ", заборгованості за кредитним договором.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Юлії Ігорівни від 24.11.2021 винесену у виконавчому провадженні №53867705 з примусового виконання виконавчого листа №752/17111/13-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 07.03.2017 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ЕСКРОУ КАПІТАЛ", заборгованості за кредитним договором.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код: 34842289) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 7937,30 грн. (сім тисяч дев`ятсот тридцять сім грн. 30 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Василенко Г.Ю.