Справа № 320/8201/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Київ № 320/8201/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Таращанської міської ради Київської області (далі також відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Таращанської міської ради Київської області від 16.04.2021 р. № 340-07-VІІ «Про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (01.03) орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована в адміністративних межах Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області за межами села Лука;

- зобов`язати Таращанську міську раду Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2021 та прийняти рішення, яким надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (01.03) орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована в адміністративних межах Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області за межами села Лука.

В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Таращанської міської ради Київської області з заявою (клопотанням) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована в адміністративних межах Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області за межами села Лука. Жодних зауважень до оформлення та комплектності заяви у відповідача до позивача не виникло. Проте, за результатами розгляду вказаної заяви Таращанська міська рада Київської області своїм рішенням від 16.04.2021 №340-07-VІII відмовила позивачу у задоволенні вказаної заяви з необгрунтованих та не визначених нормами ст. 118 Земельного кодексу України підстав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

На виконання вимог ухвали суду від 19.07.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовом, разом із витребовуваними судом доказами. Свої заперечення проти позову відповідач мотивує тим, що оспорюване рішення було прийняте на підставі ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій», ст. 37 Закону України «Про охорону земель» та ст.ст. 12, 22, 34, 118, 122 Земельного кодексу України. Так, своїм клопотанням від 15.03.32021 ОСОБА_1 просив надати йому дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, відповідно до графічних матеріалів, на яких відображено бажане місце розташування земельної ділянки (а саме викпіювання з Публічної кадастрової карти України та викопіювання з Плану межі Лучанської сільської ради) цільове призначення даної земельної ділянки є «Для сінокосіння і випасання худоби» (код 01.08 згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548). У зв`язку з цим відповідач дійшов висновку, що подана позвачем заява від 15.03.2021 суперечить містобудівній та землевпорядній документації, оскільки надання у власність земельних з цільовим призначенням « 01.08 Для сінокосіння і випасання худоби» згідно вимог Земельного кодексу України заборонено. Крім того, преставник відповідача зазначив, що у своєму клопотанні позивач просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, зазначивши при цьому, що дана земельна ділянка розташована на території Київської області, Таращанського району, в адміністративних межах Таращанської об`єднаної територіальної громади, за рахунок земель державної власності, які знаходяться у розпорядженні Таращанської об`єднаної територіальної громади згідно з наявною публічною офіційною інформацією Державного земельного кадастру про право право власності та речові права на земельну ділянку. У такому випадку Таращанська міська рада, як орган місцевого самоврядування, не наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, які належать до державної форми власності, до моменту їх передачі у власність органів місцевого самоврядуваннята внесення відповідних відомостей до Публічної кадастрової карти України.

У свою чергу представник позивача подав вдповідь на відзив, де останній наголосив на тому, що відповідач на навів підстав, з яких ним було встановлено, що бажана для позивача земельна ділянка мала цільове призначення для сінокосіння та випасання худоби. Також представник позивача заперечував проти доводу відповідача про те, що позивачем до його заяви від 15.03.2021 був доданий План меж Лучанської сільської ради (оскільки такий відсутній у відкритому доступі).

За результатами підготовчого провадження, після вчинення всіх необхідних процесуальних дій, передбачених ч. 2 ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України, судом 28.09.2021 постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У призначене на 13.12.2021 судове засідання сторони не з`явились. Натомість від предстаників сторін через канцелярію суду надійшли клоптання та заяви щодо здійснення подальшого розгляду цієї справи в порядку письмового провадження та за відсутності сторін. З огляду на дані обставини судом, відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані сторонами у справі документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до Таращанської міської ради Київської області з клопотанням в порядку ст. 118 і 121 Земельного кодексу України, де просив надати йому дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селняського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Київської області, Таращанського району, в адміністративно-територіальних межах Таращанської об`єднаної територіальної громади, за рахунок земель державної власності, які знаходяться у розпорядженні Таращанської об`єднаної територіальної грмади, згідно з наявною публічною офіційною інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

До вказаної заяви були додані наступні документи: копія паспорта громадянина України та довідка про присвєння ідентифікаційного номеру графічний матеріал, на якому забражене бажане місце розташуванням земельної ділянки.

За результатами розгляду вказаного клопотання, також інших питань на позачерговій сьомій сесії Таращанської міської ради Київської області (VIII скликання) було прийнято рішення від 16.04.2021 №340-07-VIІI «Про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок у власність». Так, за змістом пп. 22.1 п. 22 зазначеного Рішення відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (01.03) орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована в адміністративних межах Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області за межами села Лука. У цьому ж Рішенні, зокрема, вказано, що таке рішення було прийняте з огляду на те, що наявна землевпорядна документація, згідно якої цільове призначення земельної діялнки зазначене заявником в заяві не відповідає призначенню земельної ділянки, вказаної в графічних матеріалах та принципам землеустрою, визначеним ст.ст. 2, 6 Закону України «Про землеустрій», а також з урахування того, що використання земельних ділянок способами, що погіршують їх якості забороняється відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону земель», та відповідно до норм ст.ст. 12, 22, 34, 118, 122 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про Державний земельний кадастр», та з врахуванням пропозиції постійної комісії з питань містобудування, змлекористування, охорони довкілля, екологічної безпеки та з питань законності, правопорядку, боротьби зі злочинністю та корупцією Таращанської міської ради.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням в частині пункту 22, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною другою ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється главою 19 розділу Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. « б» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття і реалізації права на землю визначений розд. IV Земельного кодексу України. Так, ч. 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 цього ж Кодексу).

Частиною першою ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною першою ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У силу положень абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 05.03.2019 у справі № 360/2334/17, від 20.01.2021 у справі № 360/1590/16-а, від 08.09.2020 у справі № 812/1450/17.

При цьому, відповідно до положень ст. 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 808/3187/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з витягу з тексту оспорюваного Рішення від 16.04.2021, підставою для відмови позивачу у задовленні його клопотання про надання дозволу на розробку землевпорядної документації стало те, що цільове призначення зображеної на наданому позивачем разом із заявою графічному матеріалі (вмикопіюванні з Публічної кадастрової каркти україни) земельної ділянки, щодо якої був зацікавлений позивач, не відповідало в дійсності виду цільового призначення вкзаної земельної ділянки.

На підтвердження наведеного відповідач надав суду окрім матеріалів клопотання ОСОБА_2 , ще графічний матеріал викопіювання з Плану межі Лучанської сільської ради.

Дослідивши та проаналізувавши зазначені матеріали, суд дійшов висновку, що зі зімсту таких не вбачається за можливе встановити той факт, що бажана для позивача земельна ділянка мала саме цільове призначення для сінокосіння та випасання худоби, а не для ведення особистого селянського господарства. Також в обгрунтування своїх доводів відповідач не подав до суду документальні докази того, що позивач клопотав надати йому дозвіл на розробку землевпорядної документації щодо земельної ділянки, яка перебувала в іншій власності ніж комунальна, та знаходилася поза межами території, на яку поширювалися повноваження Таращанської міської ради.

Відповідно до норм ч. 1 - 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідач не довів суду належними та достатніми документальними докази наявність підстав, що були покладені ним в основу прийнятого рішення, а тому суд погоджується з посиланнями позивача на протиправність та необгрунтованість такого рішення. У взаємозв`язку з цим суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки в частині визнання протиправним та скасування підпункту 22.1 пункту 22 рішення Таращанської міської ради Київської області №340-07-VIІI від 16.04.2021 «Про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок у власність», яким відмовлено позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (01.03) орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована в адміністративних межах Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області за межами села Лука.

Поряд з цим, суд вважає, що для забезпечення належного та ефективного захисту порушених прав позивача також необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 15.03.2021 та вирішити по суті те питання, яке було предметом поданого позивачем клопотання, та у задоволенні якого, як було встановлено судом в ході розгляду даної справи, було безпідставно відмовлено. При цьому, з огляду на те, що в ході розгляду 16.04.2021 клопотання позивача від 15.03.2021 відповідач фактично не встановив дійсне цільове призначення бажаної для позивача земельної ділянки, не навів у спірному рішенні належного мотитвування, яке цільове призначення спірної земельної ділянки із посиланням на конкретну землевпорядку документацію, суд не вбачає достатніх правових підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про задоволення клопотання позивача.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною у матеріалах справи копією квитанції від 07.07.2021 №0.0..1 підтверджено, що за подання позову ОСОБА_1 до адміністративного суду сплачений судовий збір у розмірі 1 816,00 грн. Враховуючи те, що при звернення до адміністративного суду із цим позовом з вимогами до органів Таращанської міської ради позивач мав сплатити судовий збір лише у сумі 908 грн. (тобто, за основну позовну вимогу в п. 1 прохальної частини позову), та з огляду на обсяг задоволених за результатами цього позову вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 908 грн.

Що стосується надміру сплаченої позивачем при зеврнення до суду із цим позовом суми коштів у розмірі 908 грн., то повернення такої здійснються в порялку ст. 7 Закону України «Поо судовий збір», на підставі окремого судового рішення (ухвали) та за наслідками розгляду по суті відповідної заяви.

Керуючись статтями 9, 11, 14, 73 78, 90, 132, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 22 рішення Таращанської міської ради Київської області № 340-07-VIІI від 16.04.2021 «Про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок у власність».

3. Зобов`язати Таращанську міську раду Київської області повторно розглянути по суті клопотання ОСОБА_1 , датоване 15.03.2021, та прийняти рішення за результатами його розгляду відповідно до норм чинного законодавства України.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Таращанської міської ради Київської області (, адреса місцезнаходження: 09501, Київська обл., м. Тараща, вул. Шевченка, 7).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.