Справа № 240/35145/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Житомир

справа № 240/35145/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, скасування постанов,-

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни, яка полягає у невжитті заходів, щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 на підставі п.9 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження;

- зобов`язати державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Михайленко Любов Вікторівну винести постанови про закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 на підставі п.9 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження;

- скасувати постанови державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни, винесені 26.07.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 135,87 (ВП №66263986);

- скасувати, постанови державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни винесені 26.07.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 300 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 135,87 (ВП №66263838).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат у виконавчих провадженнях №66263986 та №66263838 від 26.07.2021 державним виконавцем не враховано положення ч.9 ст.27 Закону України Про виконавче провадження яким встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, станом на день звернення до суду, державний виконавець так і не вчинив жодних виконавчих дій з метою виконання судового рішення у вказаних виконавчих провадженнях.

Також вказує, що виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), залучено до участі у справі третю особу та зобов"язано відповідача надати суду матеріали виконавчих проваджень, що стосуються предмету спору у даній справі.

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу, відповідачів та третій особі за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Згідно з ухвалою суду від 28.12.2021 повторно зобов"язано відповідача надати суду копії витребуваних матеріалів та відкладено розгляд справи до отримання судом витребуваних доказів.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№1188/22), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування зазначає, що відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З наведеного випливає, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, яке розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Тому, одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Також частиною дев`ятою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, як вказує сам скаржник, кошти стягувачу були перераховані 04.08.2021 та 05.08.2021, тобто після відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, відповідач зауважує, що позивачу було відомо про рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021, однак розрахунок потреби в коштах для військовослужбовці формувався лише 26.07.2021, а саме в день коли стало відомо про відкриття виконавчого провадження.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог до суду не надіслала.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Складення рішення у повному обсязі відкладалось до моменту отримання судом витребуваних від відповідача доказів та у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці з 04.01.2022 по 06.01.2022.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021 №120/6103/20-а позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 23 квітня 2018 року;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 23 квітня 2019 року;

- стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн;

Заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу задоволено частково:

- стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок (а.с. 4-9).

Вінницьким окружним адміністративним судом 30 червня 2021 року видано виконавчі листи на виконання рішення суду у адміністративній справі №120/6103/20-а, а саме: щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 23 квітня 2019 року та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок (а.с. 84, 102).

На підставі заяв ОСОБА_1 від 20.07.2021 про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любов"ю Віталіївною винесено постанови від 26.07.2021 про відкриття виконавчого провадження:

- ВП №66263838 з виконання виконавчого листа виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 30 червня 2021 року про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок (а.с. 86);

- ВП №66263986 з виконання виконавчого листа виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 30 червня 2021 року про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 23 квітня 2019 року (а.с. 107).

У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №66263986 державним виконавцем встановлено 10 робочих днів для виконання рішення суду (а.с. 107).

Також, 26.07.2021 державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любов"ю Віталіївною винесено постану про стягнення з боржника - військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 300,00 грн та 24000,00 грн, в межах виконавчих проваджень №66263838 та №66263986, відповідно (а.с. 88, 110).

Окрім того, 26.07.2021 державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №66263838 та №66263986, розмір яких визначено у сумі 135,87 грн по кожному провадженню, відповідно (а.с. 87, 109).

Військова частина НОМЕР_1 повідомленням про виконання рішення суду за вих. №693 від 06.08.2021 повідомила державного виконавця, що з метою виконання рішення суду у справі №120/6103/20-а в добровільному порядку боржником вжито заходи щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 24.04.2019, а саме: 26 липня 2021 року розроблено та направлено начальнику забезпечувального фінансового органу Розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших частин), для виконання рішень судів. Також повідомлено про те, що згідно платіжного доручення №140 від 04.08.2021 здійснено перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно з рішення Вінницького адміністративного суду від 04.01.2021 №240/6103/20-а, у сумі 39930 грн 30 коп., та оплачено Державною казначейською службою України 05.08.2021. У зв"язку з зазначеним вище, військова частина НОМЕР_1 - боржник, просила скасувати постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та закрити виконавче провадження ВП №66263986 (а.с. 111-112).

Згідно з повідомленням про виконання рішення суду за вих. №694 від 09.08.2021 військова частина НОМЕР_1 повідомила державного виконавця, що з метою виконання рішення суду у справі №120/6103/20-а в добровільному порядку боржником вжито заходи щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов"язаних із розглядом справи, на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн, а саме: 26 липня 2021 року розроблено та направлено начальнику забезпечувального фінансового органу Розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших частин), для виконання рішень судів. Також повідомлено про те, що згідно платіжного доручення №147 від 06.08.2021 здійснено виплату ОСОБА_1 коштів у розмірі 3000,00 грн згідно з рішення Вінницького адміністративного суду від 04.01.2021 №240/6103/20-а та оплачено Державною казначейською службою України 09.08.2021. У зв"язку з зазначеним вище, військова частина НОМЕР_1 - боржник, просила скасувати постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та закрити виконавче провадження ВП №66263838 (а.с. 89-91).

Листами від 10.09.2021 за вих.№19.5-20/2021/39821, аналогічного змісту, відповідач повідомив військову частину НОМЕР_1 про відсутність підстав для закриття виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки подані боржником документи свідчать про фактичне виконання рішення суду, а не про його добровільне виконання (а.с.29-30, 31-34).

Позивач, вважаючи протиправними постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесених у межах виконавчих проваджень №66263986 та №66263838, а також про бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів з метою закінчення вказаних виконавчих проваджень, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення спірної постанови, далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно з ч.1 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону №1404-VІІІ за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 9 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

З огляду на системний аналіз наведених норм права, стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

За змістом положень частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною третьою статті 40 Закон №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Також окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно з п.1 розділу VI Інструкції №512/5 фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження», використання яких здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №554.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції №512/5 передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, приймається виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня.

Мінімальними витратами виконавчого провадження є плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрати, пов`язані з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження: стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). В свою чергу, витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження, як виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до пункту 13 розділу IX Інструкції №512/5 якщо після завершення виконавчого провадження за рішенням немайнового характеру виконавчий збір, витрати виконавчого провадження не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу ІІІ та пунктом 2 розділу VI цієї Інструкції.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.

За змістом розділу І наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» видами витрат виконавчого провадження є: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

У відповідності до розділу ІІ зазначеного наказу: 1) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах; 2) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»; 5) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

Згідно з пунктом 1наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Таким чином, за змістом наведених норм, у постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження обов`язково повинні бути зазначені види витрат та суми таких витрат виконавчого провадження. При цьому Закон №1404-VIIIта наведені нормативні акти не покладають на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

З огляду на викладене, оскаржувані постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за своїм змістом відповідають вимогам Закону №1404-VIII, Інструкції №512/5 та наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження». Сума, визначена в оскаржуваних постановах, як і окремі її складові позивачем у даному провадженні не оскаржується.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, одночасно, в безумовному порядку, державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору (якщо його стягнення передбачено Законом) та про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, перелік яких визначений Інструкцією №512/5.

Частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналізуючи наведені положення Закону №1404-VIII та Інструкції № 512/5, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, мінімальних витрат виконавчого провадження, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження, виконавець зобов`язаний зазначити про стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, яка підлягає стягненню, та витрати виконавчого провадження у тому числі мінімальні. Тобто, стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

При цьому, у розумінні положень Закону №1404-VIII примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі №480/3452/19 зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Матеріали справи свідчать, що 26.07.2021 державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любов"ю Віталіївною винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №66263838 з виконання виконавчого листа про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок та №66263986 з виконання виконавчого листа про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 23 квітня 2019 року.

Одночасно з постановами про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника (позивача у справі) виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 87, 88, 109, 110).

При цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що на момент винесення оскаржуваних постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, державному виконавцю було відомо про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/6103/20-а.

Посилання позивача на те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення суд вважає безпідставними, оскільки положеннями статті 27 Закону №1404-VIII прямо передбачений обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що відповідач, приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору та розмір мінімальних витрат, діяв правомірно та у відповідності до частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII.

Розмір виконавчого збору, що визначений оскаржуваними постановами про стягнення виконавчого збору, відповідає приписам частини 2 та 3 статті 27 Закону №1404-VIII та статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Окрім того, відсутність примусового виконання рішення не може свідчити про відсутність підстав для винесення, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Суд вважає помилковими посилання позивача на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, з огляду на те, що вказана постанова Великої Палати Верховного Суду стосується застосування частини 2 статті 27 та частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

При цьому Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки на основі аналізу частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII в редакції, що була чинною до внесення змін на підставі Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018, а висновки, зроблені Великою Палатою у справі №2540/3203/18, поширюються на випадки застосування норм частини 2 статті 27 Закону № 1404-VIII, якими передбачалось стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутої з боржника суми боргу за виконавчим документом.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що постанови від 26.07.2021 про стягнення виконавчого збору у сумі 24000,00 грн та у розмірі 300,00 грн та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 135,87 грн, винесені в межах виконавчих проваджень №66263838 та №66263986 є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження»; державний виконавець, приймаючи спірні постанови, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування таких постанов у судовому порядку.

При цьому, суд наголошує, що в межах розгляду даної адміністративної справи судом не встановлюється та не досліджується наявність чи відсутність добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу, може вказувати на відсутність будь-яких дій державного виконавця, які б спрямовувалися на примусове виконання виконавчого документа. Вказані обставини є предметом доказування в межах звернення до виконання постанов про стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни, яка полягає у невжитті заходів, щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 на підставі п.9 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження, суд зазначає наступне.

Пунктом 9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 ст.39 Закону №1404-VIII визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

В свою чергу матеріали виконавчого провадження №66263986 та №66263838 та подані позивачем (боржником) докази свідчать, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.01.2021 у справі №120/6103/20-а виконано щодо:

- нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.04.2019, шляхом перерахунку на банківський рахунок стягувача - ОСОБА_1 коштів у розмірі 39930,20 грн, відповідно до платіжного доручення №140 від 04.08.2021 (а.с. 15,118);

- стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов"язаних із розглядом справи, на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн, шляхом перерахунку на банківський рахунок стягувача коштів у розмірі 3000,00 грн, згідно з платіжним доручення №147 від 06.08.2021 (а.с.13, 93).

Повідомлення про виконання рішення суду в межах виконавчого провадження №66263986 та №66263838 отримано відповідачем 07.08.2021 та 09.08.2021, відповідно, про що свідчить відбиток штемпелю печатки виконавчої служби та підпис уповноваженої особи відповідача (а.с.16-17, 18-19).

На момент прийняття рішення у даній справі, відповідачем не надано суду доказів вжиття (вчинення) державним виконавцем дій щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 з підстав, передбачених частиною першою статті ст.39 Закону №1404-VIII, а саме з моменту коли виконавцю стало відомо про обставини фактичного виконання рішення суду у справі №120/6103/20-а, а саме з 07.08.2021 та 09.08.2021, відповідно.

Оскільки вказане рішення боржником виконано 07.08.2021 та 09.08.2021, що в свою чергу не заперечується державним виконавцем, а постанови про закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст.39 Закону України Про виконавче провадження на момент прийняття рішення суду у даній справі не надано, суд вважає зазначені позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Виходячи з положень п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів

З огляду на висновки суду виведені вище, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов"язати державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любов Вікторівну вчинити дії щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул.Леха Качинського, 12 А, Житомир,10014, ), третя особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідн. номер НОМЕР_3 ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, скасування постанов, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Михайленко Любові Вікторівни, яка полягає у невжитті заходів, щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Зобов"язати державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Михайленко Любов Вікторівну вчинити дії щодо закінчення виконавчих проваджень №66263986 та №66263838 відповідно до п.9 ст.39 Закону України Про виконавче провадження.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 4540 (чотири тисячі п"ятсот сорок) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у строк, визначений ч.6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено у повному обсязі 18 січня 2022 року.

Суддя А.В. Горовенко