Справа № 240/36816/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

31 січня 2022 року м. Житомир справа № 240/36816/21

категорія 104000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Токарева М.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", Адміністрації Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Капєльніковим В.Л. 27.10.2021 було направлено до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:

- визнати незаконною бездіяльність адміністрації ДУ «Житомирська Установа виконання покарань (№8)» та адміністрації Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України щодо не здійснення ними перевірки поставлених в заявах питань стосовно засудженого ОСОБА_1 і не виконанню ухвал судів по зарахуванню йому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення та перебування ним під вартою;

- зобов`язати адміністрацію ДУ «Житомирська Установа виконання покарань (№8)» та адміністрацію Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України:

- на виконання Ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.02.2016р., якою ОСОБА_1 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.02.2012р по 29.05.2012р. - 6 міс.14, а адміністрацією заліковано тільки Зміс.7 днів, залікувати повністю у строк відбування покарання, додавши - 3 міс 7 днів.

- на виконання Ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 15.05.2019р., якою уточнено вирок Балаклійського районного суду від 26.04.2012р., яким при призначенні покарання ОСОБА_1 не було зараховано у строк покарання - перебування ним під вартою з 10.03.2011р. за вироком Куп`янського міськрайонного суду від 30.08.2011р. - залікувати період з 10.03.2011р. по 21.02.2012року - 11 місяців 11 днів у строк відбування покарання як вже відбутого ним покарання.

- визначити дату кінцевого строку відбуття ОСОБА_1 призначеного йому покарання, враховуючи зараховані судами періоди попереднього ув`язнення та перебування під вартою - 07.04.2022 .

Ухвалою від 22.11.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, які можуть бути усунуті шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали від 22.11.2021 представником позивача було подано заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду в обґрунтування якої вказано, що строк звернення пропущено, на його думку, з об`єктивних, не залежних від його волевиявлення причин та пов`язані з дійсними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Представник позивач у своїй заяві посилається на те, що тривалий час після постановлення 28.05.2021 Богунським районним судом м.Житомира ухвали про передачу на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду справи №295/6752/21, сама справа фактично надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду лише у липні 2021 року.

В подальшому, ухвалою від 12.07.2021 подану ним в порядку п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України скаргу було залишено без руху та встановлено час для усунення її недоліків терміном 7 днів.

Отримавши 26.07.2021 зазначену ухвалу представником позивача 29.07.2021 було направлено заяву про усунення недоліків скарги поданої в порядку п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України. Однак, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 позовну заяву Капєльнікова Веніаміна Лазаревича в інтересах засудженого ОСОБА_1 на бездіяльність адміністрації ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" та адміністрації Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України (в порядку п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України) повернуто позивачу у зв`язку не поданням до суду позовної заяви щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 КПК України, яку оформлено у відповідності до вимог статей 160, 161 КАС України (не зазначено відповідача), та доданих до позову копії письмових доказів не засвідчено у відповідності до ст. 94 КАС України.

Капєльніков В.Л. у заяві про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду посилається на те, що він вказав причини не засвідчення окремих документів, які були оригіналами, а не копіями і не потребували засвідчення. Просив суд також врахувати і ту обставину, щодо неможливості зробити копії окремих документів, які неодноразово направлялись в суди та відповідачам і були публічно доступними відповідно вимог ч.9 ст.97 КАСУ.

Заявник вказує, що у зв`язку з тривалим неотриманням інформації по справі №295/6752/21 наприкінці серпня 2021 року зателефонував до канцелярії Житомирського окружного суду та дізнався, що ще 09 серпня 2021 року суддя Семенюк М.М. виніс ухвалу про повернення позовної заяви. Також зазначає, що не повернення до 14.09.2021 позовної заяви від 29.07.2021, скарг та всіх інших документів справи, які були додані до позовної заяви, позбавило мене можливості своєчасно оскаржити Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 09.08.2021.

Отримавши з Житомирського окружного адміністративного суду 22.10.2021позовну заяву та весь пакет повернутих документів з порушенням вимог пунктів 5,6 частини 4. ст.169 КАСУ, через 4 дні -26.10.2021, керуючись пунктом 8 частини 4 ст. 169 КАСУ, повторно звернувся з позовною заявою до Житомирського адміністративного суду.

Надаючи оцінку доводам представника позивача суд виходить з наступного.

При цьому, суд враховує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р., Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 також вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З цього приводу суддя вважає за необхідне наголосити, що у силу ч.2 ст.44 та ч.1 ст.45 КАС України усі суб`єкти права повинні добросовісно опікуватись станом власних прав (інтересів) та обов`язків.

Запровадження інституту давності та наслідків закінчення (збігу, спливу, завершення перебігу) процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суддя звертає увагу, що за змістом ч.1 ст.122 і ч.1 ст.123 КАС України пропущений процесуальний строк може бути поновлений виключно за умови поважності причини пропуску та відсутності ознаки присікальності (преклюзивності).

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 "Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій".

Отже, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд наголошує, що неналежне виконання представником позивача процесуального обов`язку визначеного в ухвалі від 12.07.2021 щодо оформлення поданої скарги та доданих до неї документів, зокрема, додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, доданих копії письмових доказів не засвідчені у відповідності до ст. 94 КАС України, не є об`єктивно непереборними обставинами, які не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Представник позивача є професійним адвокатом, має спеціальні знання, а тому мав можливість своєчасно та належним чином виконати вимоги чинного законодавства щодо правильного оформлення документів поданих ним до суду.

Також слід зазначити, що нормами КАС України не передбачено обов`язку подання документів наданих на підтвердження заявлених вимог виключно у оригіналах, позивач мав можливість надати належним чином засвідчені копії таких документів та у разі необхідності, суд міг витребувати у позивача їх оригінали.

Наведені заявником доводи не відповідають окресленим критеріям і не можуть бути кваліфіковані у якості поважних причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду.

Слід відмітити, що посилання представника позивача на те, що він очікував отримання повного пакету поданих ним документів, не приймаються судом до уваги, оскільки вони не спростовують факт обізнаності як позивача так і представника позивача про існування, як спірних рішень щодо правомірності яких вони звернулись до суду з даним позовом так і ухвали від 09.08.2021 щодо повернення позовної заяви.

Також суд не приймає до уваги посилання заявника, що несвоєчасне отримання ним документів позбавило його права на апеляційне оскарження ухвали від 09.08.2021, оскільки представник заявника не був позбавлений можливості заявити клопотання перед апеляційним судом про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, необхідно відмітити, що самим позивачем ухвалу від 22.11.2021 про залишення позовної заяви без руху було отримано 14 грудня 2021, що підтверджується розпискою надісланою до суду ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", проте на усунення недоліків представником позивача було подано заяву лише після особистого отримання ним ухвали.

Неналежна комунікація між адвокатом та його клієнтом також не є поважними причинами пропуску строку.

З огляду на наведені обставини, наведені представником позивача у заяві на усунення недоліків доводи щодо поважності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом не є переконливими та не приймаються судом до уваги через їх безпідставність.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", Адміністрації Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.С. Токарева