Справа № 320/16872/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 лютого 2022 року м. Київ № 320/16872/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби

Центрального міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Київ)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття (не скасування) арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3798407, зареєстровано 28.09.2006 11:38:53 за№ 3798407 реєстратором : Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження : Постанова, вх. № 4476/2-41, 27.09.2006, ДВС м. Біла Церква Київської області, р. 349, ст. 95. Об`єкт обтяження : невизначене майно, все майно. Власник : ОСОБА_1 , Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду. Заявник: ДВС у м. Біла Церква Київської області;

- скасувати арешти нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), реєстраційний номер обтяження 3798407, зареєстровано 28.09.2006 11:38:53 за № 3798407 реєстратором : Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження : Постанова, вх. № 4476/2-41, 27.09.2006, ДВС м. Біла Церква Київської області, р. 349, ст. 95. Об`єкт обтяження : невизначене майно, все майно. Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду. Заявник: ДВС у м. Біла Церква Київської області.

Судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено недоліки позовної заяви, у зв`язку із чим ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків, про які вказано в ухвалі, зокрема позовної заяви, що відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України із визначенням належного відповідача у справі та зазначенням його місцезнаходження та коду ЄДРПОУ за наявності; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням доказів на підтвердження обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до суду за захистом своїх прав у строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України; оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. за звернення з даним позовом до суду.

27.01.2022 на адресу суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. До якої позивачем долучено квитанцію про сплату судового збору, уточнений адміністративний позов та заяву про поновлення строку на звернення до суду.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач зазначив, що на думку позивача строк звернення до суду вона пропустила з поважних причин , зокрема з огляду на наступне.

Позивач зауважила, що протягом 2020-2021 років вона неодноразово зверталася до відповідача з заявами про зняття арешту з нерухомого майна. Проте, через нестабільну ситуацію, яка склалася в країні через пандемію та з карантинними обмеженнями, вона довго не отримувала відповіді на вказані звернення. Особистий прийом відділ ДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не проводився.

Позивач вказав, оскільки вона не отримувала відповіді від відділу ДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), то вирішила звернутись за захистом своїх прав до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2021 р. було відкрито провадження і призначена справа до розгляду. Проте, під час судового засідання суд з`ясував, що відповідач по справі був визначений не вірно. Оскільки змінити сторону провадження в розпочатому судовому засіданні по суті неможливо, було прийняте рішення залишити зазначену цивільну справу без розгляду, щоб вказати належного, на думку суду, відповідача.

Змінивши відповідача в серпні 2021 р. позивач знову подала до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву, однак через зміни в судовій практиці написала заяву про залишення позовної заяви без розгляду, щоб звернутися до Київського окружного адміністративного суду. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2021 р. суд повернув позовну заяву та сплачений судовий збір.

На думку позивача, бездіяльність відповідача в наданні позивачу вчасно відповіді на її заяви призвела до пропуску строку звернення до суду, водночас, позивач звертала увагу, що вчиняла всі дії як для досудового врегулювання спору так і для звернення до суду.

Розглянувши надані документи позивачем на виконання вимог про залишення позовної заяви без руху та клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

За приписами ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зазначаючи про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд в ухвалі від 21.12.2022 вказав, що позивачеві про порушення його прав стало відомо 24.04.2020, відповідно до відомостей витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний витяг 207456348 від 24.04.2020 сформованого нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори.

Однак, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до Київського окружного адміністративного суду лише 01.12.2021, що підтверджується штампом відділення поштового зв`язку на конверті, у якому надійшов до суду позов.

Слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

« 3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX набрав чинності 17.07.2020 року, відтак з вказаної дати суд може поновити відповідні строки встановлені Кодексом адміністративного судочинства України якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Стосовно доводів позивача відносно того, що протягом 2020-2021 років вона неодноразово зверталася до відповідача з заявами про зняття арешту з нерухомого майна. Проте, через нестабільну ситуацію, яка склалася в країні через пандемію та з карантинними обмеженнями, вона довго не отримувала відповіді на вказані звернення, суд зазначає, що в матеріалах справи наявний лист Білоцерківського міського відділу ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.02.2021 №10044 адресованій ОСОБА_1 , у якому зазначено що на заяву про зняття арешту з нерухомого майна Білоцерківський міським відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомляє наступне: відповідно до даних АСВИ в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на примусовому виконанні виконавчі документи щодо боржника ОСОБА_1 не перебувають та станом на дату надання відповіді не надходили.

Відтак, доводи позивача щодо не отримання відповідей на звернення щодо зняття арешту не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи спростовують вказане. Крім того, матеріали справи містять лист Відділу виконавчої служби у м. біла Церква Білоцерківського району Київської області адресований адвокату Собчук О.О., у якому викладено відомості щодо порушеного позивачем питання щодо зняття арешту.

Стосовно твердження позивача про звернення до суду, суд зазначає, що позивачем надано до суду ухвалу білоцерківського міськрайонного суду у справі № 357/5799/21 та у справі № 357/9204/21, де сторонами справи виступали ОСОБА_1 та Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора. У свою чергу предметом спору були вимоги позивача із зняття арешту з нерухомого майна та звільнення майна з-під арешту.

Відтак, суд зауважує, що позивачем було самостійно обрано відповідачів у справі та обрано належний спосіб захисту, що є власним волевиявленням позивача та не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду в межах даного адміністративного позову до Відділу виконавчої служби у м. біла Церква Білоцерківського району Київської області.

Суд зауважує, що обставини, викладені в обґрунтування заяви про поновлення строку на звернення до суду обставини, стосовно того, що позивачем вчинялися заходи щодо досудового врегулювання спору та на протязі більш ніж півтора роки не звертався до суду у зв`язку з порушенням його прав не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки невчинення зі сторони позивача активних дій щодо отримання адвокатських послуг чи безоплатної правової допомоги, ані власного звернення до суду свідчить про відсутність волевиявлення позивача на своєчасне звернення до суду.

Зміст позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду не містить інформації про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного подання позовної заяви до суду в межах встановлених законом строків, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.

Крім того, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача.

Так, позивач будучи обізнаним про накладення арешту на майно у квітні 2020 року мав можливість у строки визначені чинним законодавством реалізувати своє право на звернення до суду.

Суд зазначає, що позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Слід зазначити, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися:

1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду;

2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін;

3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення;

4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі;

5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії») право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, позивач не вказав причини непереборного та об`єктивного характеру, що заважали йому своєчасно звернутися за захистом своїх прав до суду, відтак суд дійшов висновку, що позовна заява та заява позивача на усунення недоліків позовної заяви не містить поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Пунктом 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121-123, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панова Г. В.