Справа № 280/10628/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Справа № 280/10628/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158б, м. Запоріжжя, 69005, ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, м.Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2) в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.10.2021 №52 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, передбачених п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині непризначення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах, передбачених п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період її роботи з 30.09.1991 року по 01.08.1996 рік до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці, та призначити і виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах, передбачених п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 22.09.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 більшу частину своєї трудової діяльності була зайнята повний робочий день на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» на дільниці підготовки сирих матеріалів СПЦ-1, СПЦ-2 та ДПСМ. Зазначає, що за умови наявності загального трудового стажу не менше 20 років, з них - не менше 10 років на вищезазначених роботах, позивач у відповідності до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» отримує право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказує на те, що з метою призначення пенсії на пільгових умовах, позивач 04.10.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із відповідною заявою, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.10.2021 №52 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки у відповідності до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VIII позивач набуде право на призначення пенсії з 55-річного віку. Вважає, що таке рішення є протиправним, оскільки з 23.01.2020, із прийняттям Конституційним Судом України рішення у справі №1-р/2020, підлягає застосуванню положення, зокрема, пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено ценз виходу на пенсію за Списком №2 з 50-річного віку. Також зазначає, що позивачу протиправно не враховано відповідачем 2 період її роботи з 30.09.1991 по 01.08.1996 на посаді шихтувальника до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. З наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 1 позовні не визнав. У письмовому відзиві від 22.12.2021 вх. №76378 вказав, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах виникає у позивача після досягнення 55 років (станом на 04.10.2021 позивачці виповнилось 50 років), тому відповідачем 2 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Щодо вимоги про зарахування до пільгового стажу періоду з 30.09.1991 по 31.07.1996 зазначає, що підприємством ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не підтверджено пільговий стаж за вказаний період, а тому він не може бути врахований при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. Крім того, у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про умови праці, а саме зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, тому підтвердження спеціального трудового стажу відбувається на підставі уточненої довідки підприємства. Стверджує, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2022 №1-р/2020, яким визнано неконституційними положення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, не може бути застосоване для вирішення питання призначення пенсії позивачу, оскільки норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосовуванню при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 11.10.2017. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 10.11.2021 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача 23.11.2021 подано клопотання про усунення недоліків, в якому позивач просить суд залучити до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та уточнену позовну заяву, де відповідачами є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою суду від 29.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/10628/21 без виклику сторін.

Ухвалою суду від 30.11.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 04.10.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з розпискою-повідомленням від 04.10.2021 №4730 позивач до заяви додала, зокрема, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; документи про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсій; трудову книжку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.10.2021 №52 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В обґрунтування відмови зазначено, що пенсійний вік відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 55 років. Натомість, вік заявника - 50 років, що є недостатнім для призначення пенсії.

Відповідно до цього Рішення, страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 1 місяць 8 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 22 роки 6 місяців 18 днів.

Листом відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.10.2021 №0800-0204-8/71276 повідомлено позивача про прийняте рішення.

Позивач, не погодившись з правомірністю рішення про відмову в призначенні пенсії та з вимогою вчинити певні дії, звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Підставою для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 стало те, що позивач не досягла віку 55 років, з досягненням якого, на думку відповідачів, пов`язано виникнення права на пільгову пенсію у спірному випадку.

При цьому, відповідач 2 керувався положеннями пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, відповідно до якого (в редакції станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, позивач вважає, що вона отримала право на пільгову пенсію за віком за Списком №2 на умовах, визначених Законом №1788-XII, оскільки на момент звернення за призначенням пенсії досягла віку 50 років (позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за призначенням пенсії звернулась 04.10.2021), мала необхідний пільговий стаж роботи за Списком №2.

Обставини справи, яка розглядається, відповідають ознакам типової справи, щодо якої прийнято рішення у зразковій справі №360/3611/20.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 зазначено, що 03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон №2148-VIII), що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, рішенням від 23.01.2020 №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до обставин даної справи, позивач народилась 22.09.1971 та працювала на посадах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, на час звернення із заявою 04.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 досягла віку 50 років, мала достатній страховий стаж та пільговий стаж за Списком №2.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №360/3611/20, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону №1788-XII, відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах з посиланням на недосягнення віку 55 років, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про зарахування до пільгового стажу періоду з 30.09.1991 по 01.08.1996, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до наданої до матеріалів справи трутового книжки позивача серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивач з 30.09.1991 по 31.07.1996 працювала на дільниці підготовки сирих матеріалів при сталеплавильному цеху №1 та займала посаду шихтувальника 3 розряду на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (записи 3-4).

При цьому, суд зазначає, що трудова книжка позивача за період роботи з 30.09.1991 по 31.07.1996 не містить відомостей про те, що посада відноситься до тих, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 у справі №336/3067/17.

У відповідності до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

За приписами п. 10 цього ж Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

При цьому, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку №383).

Пунктом 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, встановлено, що у графі 3 трудової книжки пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - у відповідності з найменуваннями посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або у відповідності зі штатним розкладом.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, встановлено, що у графі 3 трудової книжки «Відомості про роботу» пишеться: «прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Суд звертає увагу, що даних трудової книжки у даному випадку недостатньо, оскільки пільгова пенсія призначається працівникам за умови їх зайнятості на відповідних роботах повний робочий день, що необхідно встановити.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, в ній відсутні відомості, які б свідчили про зайнятість позивача у період роботи на зазначеному підприємстві повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. В трудовій книжці позивача також відсутні відомості щодо найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за спірний період її роботи.

Тобто, відомості про роботу позивача у період з 30.09.1991 по 31.07.1996 на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» зазначені у її трудовій книжці (запис 3-4) не можуть підтвердити факт її роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Запис у трудовій книжці періоду роботи та посади позивача на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» не свідчить про наявність у позивача права на зарахування спірного періоду до пільгового стажу, оскільки не звільняє від врахування інших умов встановлених статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідних для зарахування спірного періоду до пільгового стажу.

Водночас, наявні в матеріалах справи документи не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку №2, тоді як підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі №337/1297/17.

У наданій до матеріалів справи довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній №125-385 від 01.10.2021 зазначені періоди з 01.08.1996 по 10.01.2013, з 31.07.2014 по 31.03.2020 та з 01.04.2020 по теперішній час. Спірний період з 30.09.1991 по 31.07.1996 у пільговій довідці не зазначений.

Іншої уточнюючої довідки із зазначенням характеру виконуваної роботи, віднесення даної професії до Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії та інформації про зайнятість на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день за період з 30.09.1991 по 31.07.1996 позивачем до суду не надано.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі відмови роботодавця надати його працівнику довідку, яка підтверджує пільговий характер роботи, така особа має можливість скористатись своїм правом на судовий захист у іншому процесі (цивільному), пред`явивши позов до підприємства щодо видачі відповідної довідки.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 у справі №336/3067/17. Так, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у вищезазначеному рішенні зазначила, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідно підтвердити пільговий характер умов праці, уточнюючою довідкою підприємства, саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач 2 правомірно відмовив у зарахуванні позивачу до пільгового стажу період роботи з 30.09.1991 по 31.07.1996 року на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», оскільки позивачем не надано уточнюючої довідки про характер виконуваної роботи, доказів щодо віднесення посад, на яких працював позивач до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а відомості про роботу позивача у період його роботи на відповідних підприємствах, зазначені у його трудовій книжці, не підтверджують факт його роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та насамперед віднесення цих посад до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Однак, позивач не позбавлена права звернутись до відповідача, надавши такі документи.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Водночас, враховуючи те, що у позивача наявний загальний та пільгових стаж, передбачений пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вважає, що у неї виникло право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 50-річного віку.

Суд зазначає, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляну зазначену норму, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині непризначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, передбачених п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено орган, що призначає пенсію, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке й прийняло оскаржуване рішення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, при цьому виплата пенсії буде здійснюватися після передачі засобами програмного забезпечення електронної пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, в даному випадку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

При цьому, пенсія повинна бути призначена не з 22.09.2021, а з 23.09.2021, оскільки відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з вимогами статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вище викладеного, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що відповідачами не доведено законність та обґрунтованість своїх дій, а тому суд вважає, що позовні вимоги є частково доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Частиною третьою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., який підлягає стягненню на його користь пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158б, м. Запоріжжя, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( 84121, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.10.2021 №52 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, передбачених пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 23.09.2021.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.01.2022.

Суддя Л.Я. Максименко