Справа № 240/20004/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Романченка Є.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області про стягнення середнього заробітку,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить:
- визнати протиправним рішення 9-ї сесії восьмого скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24 червня 2021 року № 412 щодо відмови в частині збереження середньої заробітної плати за період працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад";
- стягнути з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше шести місяців, в сумі 126000,90 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що до обрання на посаду сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 16 листопада 2010 року, він працював вчителем біології та трудового навчання Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів. У зв"язку із припиненням повноважень сільського голови, звернувся до Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів із заявою до директора вказаного навчального закладу, в якій просив працевлаштувати на раніше займаній посаді вчителя або запропонувати іншу вакансію, відповідно до штатного розпису школи. На своє звернення щодо працевлаштування, отримав відмову, яка мотивована відсутністю вакантних місць в Озерянківській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів. Отримавши відмову у працевлаштуванні, позивач звернувся до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області із заявою, у якій просив зберегти за ним середню заробітну плату, яку він одержував на посаді сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у зв"язку зі звільненням його з даної виборної посади у зв"язку із закінченням строку повноважень. Однак, рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24 червня 2021 року № 412, позивачу було відмовлено у збережені за ним середньої заробітної плати на період його працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем направлено до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач стверджує, що адміністрацією Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів надано недостовірну інформацію щодо неможливості працевлаштування позивача у вказаному навчальному закладі, оскільки за результатами проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів було встановлено порушення статті 118 Кодексу законів України про працю за результатами якого внесено припис, а також зафіксовано, що директор Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, як колишній роботодавець позивача, не сприяв у працевлаштуванні ОСОБА_1 в порядку передбаченому законодавством України.
Суд, розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, дійшов наступних висновків.
Встановлено, що на підставі рішення першої сесії шостого скликання Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16.11.2010, ОСОБА_1 зайняв посаду сільського голови Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у зв`язку з чим останнього з 16.11.2010 було звільнено з посади вчителя біології та трудового навчання Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів.
Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 02 грудня 2020 року № 1, ОСОБА_1 з 02.12.2020 було звільнено з посади сільського голови Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області у зв"язку з припиненням повноважень відповідно до п.п.4 п.2 розділу 2 Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад".

21 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до директора Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів із заявою, в якій просив працевлаштувати його на раніше займаній посаді вчителя або запропонувати іншу вакансію, відповідно до штатного розпису школи.

Листом від 21 січня 2021 року № 1, Озерянківська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів повідомила позивача про те, що у зв"язку з відсутністю вакантного місця вчителя хімії та біології та будь яких інших вакантних місць відповідно до штатного розпису школи, його працевлаштування є неможливим.

25 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області із заявою, у якій просив зберегти за ним середню заробітну плату, яку він одержував на посаді сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у зв"язку зі звільненням його з даної виборної посади у зв"язку із закінченням строку повноважень.

Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24 червня 2021 року № 412, позивачу було відмовлено у збережені за ним середньої заробітної плати на період його працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Також в матеріалах справи містяться запити та відповіді на вказані запити, що передували прийняттю Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області рішення про відмову позивачу у збережені за ним середньої заробітної плати.

Зокрема, на запит голови Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо працевлаштування ОСОБА_1 від 15 квітня 2021 року, директор Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів у листі від 26 квітня 2021 року повідомив, що працевлаштувати ОСОБА_1 немає можливості у зв"язку із відсутністю вакантного місця вчителя біології, трудового навчання та будь яких інших вакантних місць відповідно до штатного розпису школи.

Також встановлено, що директор Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів звертався до начальника відділу освіти Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області із листом - зверненням від 15 червня 2021 року, у якому просив сприяти працевлаштуванню ОСОБА_1 у зв"язку із виконанням припису припису Укравління Держпраці в Житомирській області № ЖТ16161/1315/АВ/П.

Однак, начальник відділу освіти Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на лист - звернення від 15 червня 2021 року, повідомив директора Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів про те, що станом на 02 липня 2021 року у закладах освіти Новогуйвинської селищної ради відсутні вакансії на посаду вчителя хімії та біології відповідно до інформації наданої керівниками закладів освіти громади.

З огляду на викладене, судом встановлено, що на час прийняття рішення Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24 червня 2021 року № 412 " Про звернення ОСОБА_1 (сільського голови Озерянківської сільської ради 7 скликання) щодо збереження за ним середньої заробітної плати на період його працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", Новогуйвинська селищна рада володіла інформацією про те, що ОСОБА_1 , після звільнення з виборної посади, не надана попередня посада вчителя Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів , а також не запропонована рівноцінна робота (посада) на у цьому ж навчальному закладі чи іншому навчальному закладі.

Надаючи правову оцінку такого рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

З урахуванням Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відтак, слід відмітити, що позивач, обіймаючи сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області являвся службовцем органу місцевого самоврядування.

Статтею 3 Кодексу законів про працю України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За правилами ст. 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Вищевказані гарантії містяться і у Законі України "Про статус депутатів місцевих рад" (далі - Закон №93-IV) .

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону №93-IV депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".

Депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом (частина друга статті 6 Закону №93-IV).

Частиною 1 статті 33 Закону № 93-IV передбачено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону № 93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством гарантії трудових прав голови районної ради (сільського голови) після закінчення його повноважень прирівняні до таких гарантій депутатів місцевих рад.

При цьому за такими особами на час виконання обов`язків на постійній основі зберігається попередня робота (посада), яку він обіймав на час свого обрання на виборну посаду. Із працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради (сільський голова), укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Таким чином, збереження за колишнім сільським головою на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, законодавцем безпосередньо пов`язується із неможливістю надання йому роботи (посади), яку він обіймав до свого обрання на виборну посаду і з якої був звільнений із зв`язку із таким обранням.

З огляду на зазначене, колишньому голові Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області гарантується збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому, необхідною умовою реалізації зазначеного права є неможливість працевлаштування на підприємстві, в установі чи організації, де він працював до обрання, або ж рівноцінній роботі (посаді).

Встановлено, що після припинення повноважень голови Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, позивач звертався до директора Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів із заявою, в якій просив працевлаштувати його на раніше займаній посаді вчителя або запропонувати іншу вакансію, відповідно до штатного розпису школи, однак у прийнятті на попередню роботу (надання рівноцінної роботи) було відмовлено з підстав відсутністю вакантних посад.

В той же час, суд наголошує, що обов`язок запропонувати звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. За змістом Закону №93-IV збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат місцевої ради, від обов`язку вжити заходи до його працевлаштування. Закон №93-IV покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. Водночас строки, протягом яких відповідач має виконати зазначений обов`язок запропонувати надати рівноцінну роботу, нормативно не встановлений. До часу працевлаштування такій особі повинна бути збережена середня заробітна плата, але не більше 6 місяців. У разі відмови особи від працевлаштування обов`язок роботодавця зі збереження такого заробітку особи припиняється.

Отже, станом на день звернення позивача до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, як правонаступника прав та обов`язків Озярянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, був відсутній факт його працевлаштування за попереднім місцем роботи чи надання рівноцінної посади. При цьому, встановлені статтею 33 Закону №93-IV застереження щодо можливості нарахування та виплати позивачу спірних кошів судом не встановлені.

Належних доказів надання позивачу пропозиції попередньої або рівноцінної роботи (посади) чи збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування, відповідачем суду не подано.

Водночас, суд критично ставиться до доводів відповідача про правомірність відмови у збереженні ОСОБА_1 середньої заробітної плати з посиланням на ту обставину, що за результатами проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів було встановлено порушення статті 118 Кодексу законів України про працю за результатами якого внесено припис, а також зафіксовано, що директор Озерянківської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, як колишній роботодавець позивача, не сприяв у працевлаштуванні ОСОБА_1 в порядку передбаченому законодавством України, оскільки проведення заходу державного контролю та виявленні під час його проведення порушення не можуть впливати на передбачені статтею 33 Закону №93-IV гарантії виборної посади.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання середньої заробітної плати, яку він одержував раніше на виборній посаді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, а тому рішення 9-ї сесії восьмого скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24 червня 2021 року № 412 щодо відмови позивачу у збереження середньої заробітної плати за період працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" є протиправним.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців, в сумі 126000,90 грн, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Нарахування середньої заробітної плати позивачу, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету та її розрахунок відноситься до дискреційних повноважень відповідача, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення слід відмовити.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог згідно частини другої статті 9 КАС України та самостійно обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача та задовольнити частково позовні вимоги позивача.

Зважаючи на протиправність рішення відповідача, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе зобов`язати Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 середньої заробітної плати, яку він одержував на посаді сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 02 грудня 2020 року по час працевлаштування, але не більше ніж за 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем, як суб"єктом владних повноважень не доведено суду правомірність спірного рішення, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти наданих послуг, звіти та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні будь які докази витрат на правову допомогу, суд відмовляє у їх стягненні з відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (вул. Дружби Народів, буд.5, смт Новогуйвинське, Житомирський район Житомирська область, ) про стягнення середнього заробітку - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 24 червня 2021 року № 412 "Про звернення ОСОБА_1 (сільського голови Озерянківської сільської ради 7 скликання) щодо збереження за ним середньої заробітної плати на період його працевлаштування у рамках гарантій, передбачених статтею 33 Закону України " Про статус депутатів місцевих рад" про відмову ОСОБА_1 у виплаті середньої заробітної плати з дня закінчення повноважень сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області на період працевлаштування, відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Зобов`язати Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату, яку він одержував на посаді сільського голови Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області з 02 грудня 2020 року по час працевлаштування, але не більше ніж за 6 місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко