Справа № 460/16723/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань закриття провадження у справі
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Морозюк О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Якобчук П.О.,
відповідача: представник Дудка І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
доУправління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про визнання протиправною та скасування постанови, зняття арешту з майна,
У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому позивач просив:
-визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 40139926 від 10.10.2013, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області;
-зняти арешт з майна боржника який накладено на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області у межах виконавчого провадження №40139926 від 10.10.2013, шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 2823909 від 11.10.2013 про припинення обтяження.
Ухвалою суду від 15.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження. Розгляд справи по суті призначено на 05.01.2022 на 14:30 год.
05.01.2022 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у справі у відпустці.
11.01.2022 відповідач через ВДЗ (канцелярію) суду подав клопотання, в якому просив закрити провадження у справі, з огляду на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Обґрунтовуючи подане клопотання повідомляв, що постановою Господарського суду Рівненської області порушено провадження у справі №5019/1420/11 про визнання банкрутом ОСОБА_1 , а тому поданий ним позов повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства.
У судовому засіданні, призначеному на 11.01.2022, представник відповідача подане клопотання підтримав та просив закрити провадження у справі.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти закриття провадження у справі з підстав необґрунтованості заявленого відповідачем клопотання.
Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.
Постановою Господарського суду Рівненської області від 08.09.2011 у справі №5019/1420/11 визнано банкрутом приватного підприємця ОСОБА_1 . Відкрито ліквідаційну процедуру приватного підприємця ОСОБА_1 терміном на 6 місяців.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 31.10.2013 у справі №5019/1420/11 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 . Припинено державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 . Також ухвалено ліквідатору забезпечити збереженість архівних документів банкрута у разі їх наявності. Повідомлено сектор з питань банкрутства про завершення ліквідаційної процедури. Припинено провадження у справі № 5019/1420/11.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Пунктом 7 статті 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За приписами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Отже, за змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.
Відтак, обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.
Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що абз.4 ч.2 ст.7 КУзПБ передбачено, що у разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Такі повноваження суду характерні для адміністративного судочинства, яким розглядаються спори осіб із суб`єктами владних повноважень. Отже, законодавцем наділено господарські суди у справі про банкрутство повноваженнями щодо розгляду спору між боржником та суб`єктом владних повноважень за правилами офіційного з`ясування всіх обставин справи, характерними для розгляду адміністративних спорів (щодо виявлення та витребування доказів з ініціативи суду), що не передбачено загальними нормами ГПК України.
Специфіка правовідносин у процедурі банкрутства полягає у необхідності комплексного та збалансованого регулювання приватно-правових та публічно-правових інтересів щодо неплатоспроможної особи, що вимагає застосування приватно-правових та публічно-правових механізмів у ході провадження у справі про банкрутство. У різні періоди свого розвитку законодавець по-різному проводив межу між приватним та публічним інтересом в регулюванні відносин неплатоспроможності. Законодавство про неплатоспроможність є комплексним, воно об`єднує правові норми приватного та публічного права заради досягнення єдиної мети - найбільш повного задоволення у процедурі банкрутства вимог приватних та публічних кредиторів (податкових органів, органів соціального забезпечення), оскільки по завершенню ліквідаційної процедури таке задоволення унеможливлюється ліквідацією юридичної особи чи використанням майна боржника для задоволення вимог інших кредиторів, які включені до реєстру вимог кредиторів в ході провадження у справі про банкрутство.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас урегульована однопредметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному; звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього; загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori "наступний закон скасовує попередній" (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп).
Отже, з прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.
В межах розгляду даної справи судом встановлено, що постановою Господарського суду Рівненської області від 08.09.2011 у справі №5019/1420/11 ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Разом з тим, судом також встановлено, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 31.10.2013 припинено державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та припинено провадження у справі № 5019/1420/11.
Відповідно заявлений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
За приписами п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.
Керуючись статтями 238, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу суду складено 17.01.2022

Суддя С.А. Борискін