Справа № 320/3239/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року № 320/3239/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що будучи призваним у складі формувань цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримавши у зв`язку з цим інвалідність, на переконання позивача, він належить до числа осіб, на яких поширюється дія ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ та яким на її підставі має бути здійснений перерахунок пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Зазначає, що у 2017 році позивач перейшов на пенсію по інвалідності. Позивач не звертався з заявою до ГУ ПФУ в м. Києві щодо переведення пенсії відповідно до ст. 59 Закону № 796-ХІІ, права та законні інтереси позивача відповідачем не були порушені та Управлінням не приймалося рішення про відмову в перерахунку, дане свідчить про передчасність звернення до суду з адміністративним позовом. З огляду на зазначене, дії ГУ ПФУ в м. Києві є правомірними, а заявлені позовні вимоги позивача такими, що не відповідають діючим правовим нормам.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив в якій останній зазначив, що відповідачем не спростовано його позицію в позовній заяві, а тому позов підлягає задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що позивач 1943 року народження є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а відповідно до висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ України від 21.2016 року №482 Експертним висновком встановлений основний діагноз: Дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст., прогресуючий перебіг з вираженими когнітивними розладами, стійким церебрастенічним, (21.05.2016.) по ішемічному типу в ВББ у вигляді вираженого вестибуло-атактичного синдрому, бульварних розладів на фоні Гіпертонічної хвороби ІІІ ст., 3ст., ризик 4. Залишкові явища ГПМК (2015р.) по ішемічному типу в басейні правої СМА, з різко вираженим лівобічним геміпарезом до елегії верхньої кінцівки. Висновок: Захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків на ЧАЕС. Позивачу з 31.10.2016 встановлено інвалідність 1 групи, підгрупа в довічно. Захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням від 27.11.2016 (категорія 1) серії НОМЕР_1 , з вкладкою про сторонню допомогу та втратою 100% працездатності. Також позивач є пенсіонером МВС, посвідчення № НОМЕР_2 від 23.12.2016.

Головним управлінням ПФУ в м. Києві позивачу надано відповідь на його звернення від 25.11.2020, в якій останній зазначив, що для перевірки доцільності призначення пенсії відповідно до Закону України №796-ХІІ, позивачу необхідно звернутися до відділу обслуговування громадян ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві за місцем реєстрації (проживання) з відповідною заявою.

Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач отримував пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. В подальшому з 2017 року позивач перейшов на пенсію по інвалідності. До зазначеної пенсії було встановлено підвищення до пенсії відповідно до ст. 25 Закону №2262 та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим-Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, на позивача розповсюджується дія норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку подання та оформлення документів для призначення йому пенсії.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 566/11846).

Згідно з п.4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Вказаним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про призначення (перерахунок) їй пенсії. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п. 4.3. Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до п. 15-1 Закону № 796 особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про соціальний захист дітей війни», таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

Згідно ст. 59 Закону №796 пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з Законом №796 та іншими законодавчими актами.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до ст. 51 Закону № 796. Тобто, існує окремі види соціальних виплат згідно Закону № 796, які виплачуються за вибором особи.

Оскільки позивач не звертався з заявою до ГУ ПФУ в м. Києві щодо переведення пенсії відповідно до ст. 59 Закону № 796, права та законні інтереси позивача відповідачем не були порушені та Управлінням не приймалося рішення про відмову в перерахунку, дане свідчить про передчасність звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, в органу Пенсійного фонду обов`язок прийняти рішення виникає за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, встановленій вказаним Порядком.

При цьому, наведеними вище нормами чинного законодавства, а саме - вказаним Порядком передбачено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Позивач звернувся до Управління із зверненням від 25.11.2020, яке згідно інформаційної Системи (ІКІС) Пенсійного фонду України «Документообіг» Управлінням зареєстровано 02.11.2020 за вхідним номером № 28168/П-2600-20 з проханням, здійснити нарахування та перерахунок державної пенсії згідно чинного законодавства України зі змінами на дату звернення починаючи з 01.10.2017.

Оскільки, Позивачем було подано заяву від 25.11.2020, яка не відповідає формі встановленій Порядком, а укладена у довільній формі, у Відповідача обов`язок прийняти рішення щодо перерахунку чи відмови в перерахунку пенсії не виник, оскільки відповідна заява у встановленій вимогами Порядку формі, Позивачем подана не була.

Дана заява була розглянута як звернення на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Відносини щодо звернень громадян врегульовані Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Згідно із ст. 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як визначено у ст. 3 цього Закону (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно із ст. 15 цього Закону органи державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Листом № 25208-28168/П-02/8-2600/20 від 04.11.2020 відповідач повідомив позивача про пенсійне забезпечення останнього, таким чином, відповідач вчинив дії щодо розгляду звернення позивача від 25.11.2020.

Враховуючи вищевикладене, права та законні інтереси позивача не були порушені, оскільки, Управлінням не приймалося рішення про відмову в перерахунку, дане свідчить про передчасність звернення до суду.

Листом № 25208-28168/П-02/8-2600/20 від 04.11.2020 на звернення Позивача від 25.11.2020, яке згідно Інформаційної Системи (ІКІС) Пенсійного фонду України «Документообіг» Управлінням зареєстровано 02.11.2020 за вхідним номером № 28168/ГІ-2600-20, повідомлено останнього, що для перевірки доцільності призначення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 Позивачу необхідно звернутися до відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві за місцем реєстрації (проживання) з відповідною заявою.

Положення ч. 3 ст. 59 Закону №796 встановлюють порядок обчислення пенсії по інвалідності згідно зазначеного Закону. Враховуючи обраний позивачем вид соціальної виплати та відсутність призначення пенсії по інвалідності позивачу, пред`явлення вимог щодо зазначеного виду пенсію є безпідставними.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112 «Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни», з 24.04.2014 року таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

Суд зазначає, що рішення про відмову в перерахунку пенсії Управлінням не приймалось. Згідно зіст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці пов`язує визначення ефективного судового захисту саме з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи. Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, поновлюючи порушене право, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити лише такі дії, які передбачені законом.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту в позовних вимогах про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у такий спосіб за своїм змістом не відповідає визначеному законом способу захисту порушеного права, оскільки суперечить вищевказаному підходу.

Згідно з ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї статті Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач надав під час розгляду справи.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає. Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.