Справа № 320/16659/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 січня 2022 року м. Київ № 320/16659/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Колеснікова І.С., ознайомившись із матеріалами адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наведенням поважних підстав для поновлення строку звернення до суду та наданням відповідних доказів.

На усунення недоліків позовної заяви позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яку мотивовано тим, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 06.02.2018 у справі №607/7919/17 та від 14.08.2018 у справі №473/2190/17, перебіг строку звернення до суду з даним позовом слід обраховувати з 30.09.2021, оскільки у вказаних рішеннях зазначено, що 30 вересня відповідного року кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня цього ж року і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Згідно частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як убачається зі змісту позовної заяви, разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік позивачем отримано 26.04.2021.

Відтак, шестимісячний строк звернення з адміністративним позовом до суду щодо виплати такої допомоги у меншому розмірі, ніж визначено законодавством, сплив у 26.10.2021.

Водночас, до суду з даним позовом позивач звернувся 27.11.2021, про що свідчить дата прийняття судом позовної заяви.

За наведених обставин суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом та залишив позовну заяву без руху, запропонувавши позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наведенням поважних підстав для поновлення строку звернення до суду та наданням відповідних доказів.

Втім, у заяві про уточнення позовних вимог позивачем не наведено будь-яких поважних причин, які об`єктивно перешкоджали йому звернутися з даним позовом до суду протягом шестимісячного строку з моменту отримання позивачем грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.

При цьому суд вважає необґрунтованою позицію позивача щодо початку перебігу строку звернення до суду з даним позовом з 30 вересня відповідного року за який виплачується разова щорічна грошова допомога, оскільки за приписами частини четвертої статті 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Таким чином, положення вказаної норми передбачають лише право особи, яка не отримала разової грошової допомоги до 5 травня, звернутися за виплатою такої допомоги до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Водночас, у спірних відносинах позивачем було отримано у квітні 2021 разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у меншому розмірі, ніж очікував позивач, відповідно, про порушене право позивач міг та повинен був дізнатися після отримання ним допомоги у меншому розмірі, що і є початком перебігу шестимісячного строку звернення до суду.

Крім того, є безпідставним посилання позивача у позовній заяві на постанови Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №607/7919/17 та від 14.08.2018 у справі №473/2190/17, з огляду на відсутність у вказаній постанові висновків, які наведено позивачем у позовній заяві, про те, що: «<…> 30 вересня поточного року це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня цього ж року і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована». Як убачається зі змісту вказаних постанов у контексті спірних відносин, які розглядались Верховним Судом, висновки щодо строку звернення до суду стосувались спірних відносин виключно у межах 2016 року.

Відтак, суд дійшов висновку про неповажність наведених позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відтак, подання позовної заяви, за відсутності належного обґрунтування причин такого тривалого зволікання, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є недопустимим в силу позиції Європейського Суду з прав людини у даному питанні.

Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (частина перша).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга).

Отже, суд дійшов висновку про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин та про необґрунтованість позивачем поважності підстав пропуску строку звернення до суду, наведених у заяві позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на необґрунтованість позивачем поважності підстав пропуску строку звернення до суду з позовом, який залишено без руху, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.