Справа № 460/14930/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Морозюк О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Волошин І.В,
відповідача: представник не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
доРівненської міської ради
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської міської ради, в якому просила :
-стягнути з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.
Ухвалою суду від 11.11.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі на 13.12.2021 на 09:30 год.
Ухвалою суду від 13.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.01.2022 на 14:30 год.
Представник позивача прибув у судове засідання.
Представник відповідача у судове засідання, призначене на 10.01.2022, не прибув. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. У відповідності до положень ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання без його участі.
У судовому засіданні, призначеному на 10.01.2022, судом поставлено на обговорення питання щодо необхідності закриття провадження у справі, з огляду на непідсудність даного спору адміністративному суду.
Представник позивача заперечив проти закриття провадження у справі. З покликанням на позицію Верховного Суду, висловлену у справах №802/1827/17-а, №316/979/18, №390/1759/17, №442/3936/17, вважав, що даний спір підсудний адміністративному суду.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
При цьому, суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.
Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами" від 09.09.2010 № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.
Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.
Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов`язкову участь у цих відносинах суб`єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб`єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов`язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.
Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб`єктів (учасників спірного правовідношення). Обов`язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов`язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.
Обов`язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов`язки в публічних правовідносинах.
Відтак, віднесення до юрисдикції адміністративних судів спору лише з підстав того, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії, є неправильним.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.
На переконання суду, рішення (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватно-правовий характер.
У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права користування землею), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.
Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права, то спір стосується приватно-правових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.
Висновки аналогічного характеру викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 21.03.2018 у справі № 526/233/16-ц та від 16.05.2018 у справі № 911/4111/16.
Стягнуто з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 3073 (три тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2020 в частині припинення дії договору оренди землі від 10 вересня 2015 року та стягнення моральної шкоди - скасовано.

У задоволенні позову у цій частині відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

Стягнуто з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1536,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської міської ради судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1536,80 грн.

Судовими рішеннями в даній цивільній справі №569/18322/19, зокрема, встановлено, що 10.09.2015 між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди землі, згідно з п. 1 якого Орендодавець на підставі рішення Рівненської міської ради від 20 серпня 2015 року № 5663 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (для реконструкції силосної ями під житловий будинок), яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки :01:059:0247.

Договір укладено на 10 (десять) років (п. 8 Договору).

Право оренди земельної ділянки було зареєстровано 05 жовтня 2015 року, що підтверджувалося Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №57767508 від 20 квітня 2016 року.

16.06.2016 позивачем було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджувалося Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також в межах зазначеної цивільної справи було встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово подавалися заяви про передачу безоплатно у власність земельної ділянки із кадастровим номером :01:059:0247 (з розірванням договору оренди).

Підставою для звернення до Рівненського міського суду послугувала бездіяльність Рівненської міської ради, яка полягає в ухиленні від прийняття рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_1 безоплатно земельної ділянки, кадастровий номер :01:059:0247, площею 0,1 га, за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Так, листом Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25.02.2019 № 01-11/1194, яким ОСОБА_1 повідомлено, що на сесії Рівненської міської ради від 21 лютого 2019 року проект рішення міської ради "Про припинення права оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди землі та передачу громадянці ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 (на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна)" не набрав достатньої кількості голосів депутатів для ухвалення, а тому згідно з п. 28.1.1 Регламенту Рівненської міської ради вважається відхиленим.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначила, що на виконання судового рішення у справі №569/18322/19, Управлінням земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради було підготовлено проект рішення "Про припинення права оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди землі та передачу громадянці ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 (на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна)".

На сесії Рівненської міської ради від 20.08.2021 вищезазначений проект рішення "Про припинення права оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди землі та передачу громадянці ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 (на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна)" не набрав достатньої кількості голосів депутатів для ухвалення, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом Рівненської міської ради від 02.09.2021 № 08-1609.

Отже, підставою звернення до Рівненського окружного адміністративного суду стала знову ж таки бездіяльність Рівненської міської ради, яка полягає в ухиленні від прийняття рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_1 безоплатно земельної ділянки кадастровий номер :01:059:0247, площею 0,1 га, за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Тобто, позивач, як і у цивільній справі №569/18322/19, внаслідок допущеної бездіяльності відповідача, вважає порушеним своє майнове право на отримання у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:059:0247, із припиненням, при цьому, права оренди вказаної земельної ділянки.

Разом з тим, суд зазначає, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.03.2020 у справі №460/1287/19.

Тому, враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що даний спір за своєю суттю, характером правовідносин, підставами та предметом позову є приватноправовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав позивача.

Покликання сторони позивача на постанови Верховного Суду у справах №802/1827/17-а, №316/979/18, №390/1759/17, №442/3936/17 не заслуговують на увагу, оскільки стосуються питань надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України.

В межах розглядуваних правовідносин спірною є бездіяльність Рівненської міської ради щодо незатвердження проекту рішення "Про припинення права оренди земельної ділянки, розірвання договору оренди землі та передачу громадянці ОСОБА_2 безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 (на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна)".

Згідно з ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" у якому суд вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для закриття провадження у справі №460/14930/21.

Керуючись статтями 238, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі №460/14930/21 ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 17 січня 2022 року

Суддя С.А. Борискін