Справа № 240/21571/20
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Житомир справа № 240/21571/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липа В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62431278 від 26.06.2020 про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Харою Наталією Станіславівною, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною.

В обґрунтування позову вказав, що постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена з порушенням вимог ст.24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки позивач зареєстрований та проживає в м. Бердичів, а майна у м. Києві, де відкрито виконавче провадження №62431278, не має.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. заперечуючи стверджує, що приватним виконавцем Клітченко О.А. не порушено норми Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, ст.24, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а саме: позивач є власником рахунку,відкритого в АТ "ПУМБ", розташованого в м. Києві. Враховуючи позицію викладену у постанові ВС від 10.09.2018 у справі №905/3542/12, норми Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч.ч.1,2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Представник позивача до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог КАС України.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи за заявою АТ "Перший Український Міжнародний Банк" відкрито виконавче провадження ВП №6243127 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною з примусового виконання виконавчого напису №19687 виданого 04.06.2020 приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Перший Український Міжнародний Банк"заборгованість в розмірі 56171,27 грн., про що прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2020.

Вважаючи вказану постанову від 26.06.2020 такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Пунктом 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802; далі -Інструкція №512/5) встановлено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відтак, за наявності виконавчого документа, що відповідає вимогам закону, приватний виконавець приймає рішення про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначає позивач, місце його реєстрації та проживання є: м. Бердичів, Житомирська область.

26.06.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62431278.

З доданої відповідачем довідки від 16.06.2020 судом встановлено, що у ОСОБА_1 відкритий власний рахунок НОМЕР_1 , від 25.04.2019, у валюті гривня, в AT «Перший Український Міжнародний Банк», який розташований: м. Київ, вулиця Андріївська, буд.4, з наявним залишком власних коштів.

Згідно виписки по рахунку НОМЕР_1 , наявної в матеріалах справи, вбачається, що станом на 26.06.2020 на даному рахунку наявні кошти в розмірі 1,00 гривень.

Відповідно до ч. 3.1 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з ч.ч. 6.1, 6.2 ст. 6 вказаного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Пунктом 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні в розумінні глави 13 Цивільного кодексу України.

Вищевказана позиція також висвітлена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2018 в справі №905/3542/15.

Виходячи з наведеного, приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Отже у позивача на час відкриття відповідачем виконавчого провадження був рахунок у м. Києві з наявними коштами на ньому.

Аналізуючи судову практику Верховного Суду з цього питання, суд звертає увагу на низку правових висновків ВС, що відображають загальну тенденцію спрямування судового захисту перш за все на забезпечення належного виконання виконавчого документу. Порушення процедури, які не призвели до порушення прав боржника, не можуть бути підставою для скасування чи визнання недійсними дій, результатом яких стало ефективне виконання виконавчого документу. Судова система не може використовуватися боржником як інструмент, що перешкоджає виконанню виконавчого документу, це є зловживанням правом на судовий захист.

У справі № 905/3542/15, у якій оскаржувалися дії приватного виконавця (відкриття виконавчого провадження та арешт майна скаржника), Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2018 року зробив висновок про те, що за змістом ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження можна відкрити у виконавчому окрузі за місцем знаходження центрального офісу банку, у якому відкрито рахунок боржника та на якому перебувають належні йому грошові кошти. Подальші дії приватного виконавця в межах уже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця.

Посилаючись на рішення ЄСПЛ від 5 липня 2012 року у справі «Глоба проти України», Верховний Суд підкреслив, що основна мета виконавчого провадження виконання судового рішення, яке у державі, що визнала верховенство права, не може залишатися невиконаним на шкоду одній із сторін, а держава повинна вжити усіх необхідних кроків, у межах своєї компетенції, для виконання остаточного рішення суду.

Враховуючи наведене, а також те, що AT «Перший Український Міжнародний Банк» зареєстроване та знаходиться у м. Києві, суд приходить до висновку, що місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника є саме м. Київ, а отже це майно розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець Клітченко О.А. здійснює діяльність та на який розповсюджується його компетенція.

Тобто, з огляду на викладене та враховуючи наявність у позивача майна (грошових коштів) в м. Києві, приватним виконавцем, відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 913/160/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, відкриття виконавчого провадження не суперечить нормам законодавства, оскільки приватний виконавець має право приймати виконавчий документ за місцезнаходженням грошових коштів боржника.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження №62431278 від 26.06.2020 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4 А, оф. 35 А, м.Київ, 02002) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Липа