Справа № 240/11200/21
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)" про визнання протиправною бездіяльністі, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09.10.2015 по 30.09.2019;
- зобов`язати Державну установу «Житомирська установа виконання покарань (№8), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.10.2015 по 30.09.2019;
- визнати протиправною Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» щодо не проведення повного розрахунку на час звільнення ОСОБА_1 з Державної Установи «Житомирська Установа виконання покарань (№8)»;
- стягнути з Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2015 по дату повного розрахунку або на час ухвалення рішення суду щодо суті спору.
В обґрунтування позову зазначає, що проходив службу у Державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)", де йому протиправно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з 09.10.2015 по 30.09.2019.
Ухвалою від 13.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивачу під час служби у Державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)" нараховувалась індексація грошового забезпечення, яке виплачено при звільенні в повному обсязі; при нарахуванні грошового забезпечення позивачу у його розмір була включена індексація грошового забезпечення, що підтверджується особовою карткою ОСОБА_1 за 2015-2019 роки.
Позивач відповіді на відзив не подав.
Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивач проходив військову службу у Державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)" з 09.10.2015 по 30.09.2019.
Позивач, вважаючи, що йому відповідачем під час служби в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)" з 09.10.2015 по 30.09.2019 не виплачувалась індексація грошового забезпечення, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення ", індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу під час служби у Державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)" з 09.10.2015 по 30.09.2019 нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, що підтверджується доданою до відзиву особовою карткою ОСОБА_1 , та не спростовано останнім, а тому позов в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
При цьому суд звертає увагу що позивач ніяких доводів щодо неправильного нарахування йому в період з 09.10.2015 по 30.09.2019 розміру індексації грошового забезпечення не наводить і правильність цього нарахування не оспорює.
Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 09.10.2015 по дату повного розрахунку або на час ухвалення рішення суду щодо суті спору, то суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Суд звертає увагу, що позивач не був звільнений з Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)" 09.10.2015, ніяких доказів на підтвердження того, що на момент звернення з позовом до суду відповідач не розрахувався з ним не надав, у зв`язку із чим в даному випадку відсутній предмет спору.
Враховуючи відмову в задоволенні позову, приписи ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд
вирішив:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк