Справа № 240/1436/22
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про передачу адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду)

25 січня 2022 року м. Житомир справа № 240/1436/22

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токаревої М.С., розглянувши питання про передачу адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про зобов`язання вчинити дії, відшкодування збитків та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:

- зобов`язати відповідача - Президента України дати розпорядження (доручення) Міністерству оборони України та Пенсійному фонду України -

1.Припинити знущання, приниження честі та гідності ОСОБА_2 ;

2.Скасувати всі неправові рішення та дії щодо призначення та виплати пенсії;

3. Відповідно до Закону невідкладно відновити ОСОБА_2 пенсію із доплатами із зарплати заступника військового прокурора прокуратури І категорії з 01.01.2018;

4. Відшкодувати ОСОБА_2 збитки, заподіяні невиплатою пенсії та модальну шкоду у сумі 50 тис. грн.

5.Мінсоцполітики сприяти ОВК та ПФ в усуненні порушень Закону.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить її розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Разом з тим, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено критерії визначення предметної, територіальної та інстанційної підсудності.

У свою чергу, в параграфі 3 глави 2 КАС України визначено загальні правила територіальної підсудності, які поділяються на загальну, альтернативну та імперативну (виключну).

При розмежуванні компетенції адміністративних судів за функцією, яку вони виконують в адміністративному процесі, законодавцем у ч. 4 ст. 22 КАС України визначено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 266 Кодексу адміністративного судочинства України Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених частиною другою цієї статті, може визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов`язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, відповідачем у даній справі є Президент України та позивач не погоджується з вказаними діями відповідача та просить його вчинити певні дії, а отже даний спір інстанційно підсудний Верховному Суду, як суду першої інстанції.

Відповідно до положень п. п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Також, необхідність дотримання правил підсудності узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 по справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі "Занд проти Австрії" (доповідь від 12.10.1978), термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з ... питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ...".

Зважаючи на те, що позовні вимоги заявлені до Президента України, а в силу вимог ч. 4 ст. 22 КАС України, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України, суд дійшов висновку про необхідність передачі справи №240/1436/22 на розгляд до Верховного Суду.

Керуючись статтями 22, 29, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Передати адміністративну справу № 240/1436/22 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про зобов`язання вчинити дії, відшкодування збитків та моральної шкоди на розгляд до Верховного Суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.С. Токарева