Справа № 802/1153/17-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 січня 2022 р. Справа № 802/1153/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Компанієць Р.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Пасічник Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач 1, Мін`юст), Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (надалі - відповідач 2, ГТУЮ у Вінницькій області), в якому просив:

визнати протиправними дії ГТУЮ у Вінницькій області щодо підготовки та направлення до Мін`юсту подання від 16.02.2017 №Г-47/3.3;

визнати протиправним та скасувати наказ Мін`юсту від 11.04.2017 №1213/5 про анулювання доступу державного реєстратора Комунального підприємства "Архітектурне планувально-проектне бюро" (надалі - КП "АППБ") ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі - Державний реєстр);

поновити ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2017 Міністерством юстиції України було прийнято наказ №909/7 про проведення камеральної перевірки державного реєстратора комунального підприємства «Архітектурне планувально-проектне бюро» ОСОБА_1.

За результатами проведеної перевірки комісією Міністерства юстиції України складено довідку від 07.04.2017. Позивач зазначає, що в даній довідці викладено висновки комісії щодо порушення ним вимог п.2 ч.3 ст.10, п.п. 1 п.2 р.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності». Крім того, відповідно до ч.2 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.9 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016р. №990, запропоновано анулювати доступ державного реєстратора комунального підприємства «Архітектурне планувально-проектне бюро» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі вказаної довідки Міністерством юстиції України виданий наказ №1213/5 від 11.04.2017р. про анулювання доступу державного реєстратора комунального підприємства «Архітектурне планувально-проектне бюро» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, позивач вважає, що доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому було анульовано протиправно, а відтак звернувся до суду за захистом своїх прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2017 року, яку залишено без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 30.09.2019 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі №802/1153/17-а - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 11.04.2017 №1213/5 про анулювання доступу державного реєстратора Комунального підприємства "Архітектурне планувально-проектне бюро" до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поновлення ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і направлено справу в цій частині позовних вимог на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23.10.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі №802/1153/17-а - залишено без змін.

21.10.2021 року матеріали справи надійшли на адресу Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року прийнято до свого провадження вказану адміністративну справу, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, а також запропоновано сторонам подати відзив на позовну заяву (відповідачу), відповідь на відзив (позивачу) та заперечення на відповідь (відповідачу), враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року.

17.11.2021 року Міністерство юстиції України подало відзив, у якому вказало, що всупереч підпункту 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1666-VIII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), приймаючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 за довіреністю від ОСОБА_3 від 07.12.2016 №19922439 про припинення заборони здійснення реєстраційних дій на квартиру на підставі поданої заявником ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2016 у справі №752/21281/15-ц, державний реєстратор ОСОБА_1 не використав відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі та не з`ясував, що останнє було відсутнє у даному реєстрі.

На думку відповідача, такі дії позивача свідчать про порушення державним реєстратором майнових прав громадян під час вчинення незаконних реєстраційних дій.

Отже, підставою для прийняття рішення у формі оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 11.04.2017 №1213/5 «Про анулювання доступу державного реєстратора комунального підприємства «Архітектурне планувально - проектне бюро» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, була довідка від 07.04.2017 року з обгрунтуванням доцільності анулювання доступу позивачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відповідач стверджує, що державним реєстратором КП «Архітектурне планувально - проектне бюро» ОСОБА_1 під час розгляду заяви № 19922439 прийнято рішення про державну реєстрацію за наявності підстав для зупинення розгляду заяви та направлення запиту до суду про отримання засвідченої в установленому порядку копії ухвали суду, чим порушені вимоги пункту 2 частини 3 статті 10 Закону та підпункт 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності».

Також відповідач наголошує, що ОСОБА_1 у позовній заяві не спростовує факт допущених ним порушень законодавства та не надає жодних доказів на підтвердження цього.

Щодо вмотивованості рішення Мін`юсту про анулювання доступу відповідач вказує, що застосований до реєстратора захід реагування, передбачений статтею 37-1 Закону, не є найбільш суворим до вчиненого порушення.

Вказане свідчить про те, що Міністерством юстиції України було прийнято вмотивоване рішення у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, з урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, що вказує на дотримання відповідачем вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 10.01.2022.

10.01.2022 року позивач подав пояснення, у яких вказав, що за результатами перевірки комісією запропоновано Міністерству юстиції України вжити до нього найсуворішого заходу відповідальності, з тих, що передбачені ч.2 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однак ні довідка, ні оскаржуваний наказ не містять обґрунтувань необхідності застосування саме цього заходу, а також мотивів з яких до нього не було застосовано іншого заходу.

При цьому, позивач вказує, що судове рішення не містить посилань на нормативно-правовий документ що класифікує ступінь порушення, обґрунтувань застосування до позивача саме анулювання доступу, а не іншого покарання із посиланнями на законодавство.

Враховуючи наведене, позивач просить скасувати наказ Міністерства юстиції України №1213/5 від 11.04.2017р. про анулювання доступу державного реєстратора комунального підприємства «Архітектурне планувально-проектне бюро» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поновити йому доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30.12.2015 у справі №752/21281/15-ц було задоволено заяву ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4 ) про вжиття заходів забезпечення позову, заборонено Реєстраційній службі Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчиняти будь-які дії щодо проведення державної реєстрації будь-яких речових прав у Державному реєстрі на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (надалі - Квартира).

31.12.2015 ОСОБА_4 звернулась до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про заборону здійснення реєстраційних дій, яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру за реєстраційним номером №15228653.

07.12.2016 до КП "АППБ" звернулась ОСОБА_5 (надалі - ОСОБА_5 ) за довіреністю від ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 ) із заявою про припинення заборони здійснення реєстраційних дій на Квартиру на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2016 у справі №752/21281/15-ц, яку зареєстровано в базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру за реєстраційним номером 19922439.

07.12.2016 державний реєстратор прав на нерухоме майно КП "АППБ" ОСОБА_1 задовольнив заяву за №19922439.

13.12.2016 ОСОБА_4 подала скаргу до Мін`юсту, яка в подальшому була направлена на розгляд Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (надалі - Комісія) ГТУЮ у Вінницькій області.

Комісією ГТУЮ у Вінницькій області під час розгляду на засіданні 15.02.2017 скарги від 13.12.2016, що надійшла з Мін`юсту, на дії державного реєстратора прав на нерухоме майно КП "АППБ" ОСОБА_1 було встановлено, що скаржник порушила вимоги частини 5 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV) та відповідно до пункту 1 частини 8 статті 37 цього Закону було прийняте рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті.

Водночас, 23.03.2017 Мін`юст на підставі подання ГТУЮ у Вінницькій області від 16.02.2017 №Г-47/3.3 прийняв наказ №909/7 про проведення камеральної перевірки державного реєстратора КП "АППБ" ОСОБА_1, яким вирішено провести камеральну перевірку з 23.03.2017 та утворено комісію для її проведення.

Так, комісію було з`ясовано, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня електронна копія ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2016 у справі №752/21281/15-ц, яка подавалася державному реєстратору для вчинення реєстраційних дій.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було зупинено розгляд заяви та не направлено запиту до Голосіївського районного суду м Києва.

Враховуючи зазначене комісією у довідці зроблено висновок про грубе порушення порушеня позивачем пункту 2 частини 3 статті 10, пп. 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності" від 06.10.2016 №1666-VIII (надалі - Закон №1666-VIII) та відповідно до частини 2 статті 37-1 Закону №1952-IV, пункту 9 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 (надалі - Порядок №990), запропоновано анулювати доступ державного реєстратора КП "АППБ" ОСОБА_1 до Державного реєстру.

На підставі цієї довідки Мін`юстом виданий оспорюваний наказ від 11.04.2017 №1213/5 про анулювання доступу державного реєстратора КП "АППБ" ОСОБА_1 до Державного реєстру.

Не погоджуючись з рішеннями та діями відповідачів, позивач оскаржив їх до суду.

Суд, надаючи правову оцінку таким висновкам податкового органу, виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частиніпозовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 11.04.2017 №1213/5 про анулювання доступу державного реєстратора Комунального підприємства "Архітектурне планувально-проектне бюро" ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поновлення ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і надалі в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, далі Закон №1952-IV) Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно ч.1 ст.37-1 Закону №1952-IV, контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

Згідно з пунктом 2 ч.2 ст.37-1 Закону №1952-IV, за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 4 статті 37-1 Закону №1952-IV, порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної статті, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 21.12.2016 року № 990 «Про затвердження Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації» (далі - Порядок № 990).

Так, відповідно до п.1 Порядку №990, моніторинг реєстраційних дій-комплекс організаційних та технічних (з використанням програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри) заходів, які забезпечують систематичну, вибіркову перевірку дотримання державними реєстраторами прав на нерухоме майно, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державні реєстратори), уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації законодавства під час проведення реєстраційних дій за критеріями, визначеними Порядком №990.

У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України "Про звернення громадян" і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації з прийняттям обов`язкових до виконання рішень, передбачених Законами (п.2 Порядку №990).

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" (п.3 Порядку №990).

У відповідності до пункту 4 Порядку № 990, моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями:

1) порушення строків, визначених Законами;

2) проведення реєстраційних дій в неробочий час;

3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування;

4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень;

5) скасування (видалення) записів з реєстрів;

6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мінюстом.

Пунктом 5 Порядку № 990 визначено, що за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мінюсту, що проводила такий моніторинг.

У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 990 камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мінюсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мінюсту.

Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів.

Наказ Мінюсту про проведення камеральної перевірки в обов`язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті.

За пунктом 7 Порядку № 990, копія наказу Мінюсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації.

Результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік); прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів; пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

За результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу (п.п.9-10 Порядку № 990).

Отже, з аналізу вищезазначених правових норм слідує, що проведення моніторингу, це здійснення контролюючим органом заходів спрямованих на перевірку дотримання державними реєстраторами, порядку та процедури реєстраційних дій. Такі заходи проводяться як на підставі скарг громадян, так і за наявності обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту. За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі і у разі виявлення на підставі цього акта порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державного реєстратора або суб`єкта державної реєстрації, яка оформляється довідкою, на підставі якої приймається рішення в формі наказу.

Відповідно до п.п. 1 п.2 р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06 жовтня 2016 року № 1666-VIII до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що із заявою про вчинення реєстраційних дій йому було надано копію ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2016 у справі №752/21281/15-ц, на якій була відмітка, що вона набрала законної сили станом на 18.08.2016 та мала всі необхідні реквізити.

Позивач пояснив, що у зв`язку із тим, що Закон № 1666-VIII набрав чинності лише 02.11.2016 року, його положення були роз`яснені реєстраторам лише 13.12.2016 року та у зв`язку із великою завантаженістю позивач не направив відповідний запит до Голосіївського районного суду міста Києва.

Також позивач зазначив, що станом на 07.12.2016 року зазначена ухвала була відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень. При цьому в реєстрі була ухвала Апеляційного суду м.Києва від 23.08.2016 у справі №752/21281/15-ц згідно якої відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою на ухвалу від 10.08.2016.

Таким чином, позивачем не заперечується допущене ним порушення. Разом з тим, він вважає, що оскаржуваний наказ є немотивованим, а обраний вид відповідальності не відповідає тяжкості допущеного ним порушення.

Верховний суд у постанові від 30.09.2021, скасовуючи рішення суддів в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування наказу та поновлення доступу до реєстру ОСОБА_1 зазначив, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, а саме, не надали жодної оцінки доводам позивача, викладеним у позовній заяві та апеляційній скарзі стосовно того, що довідка комісії Мін`юсту та оспорюваний наказ Мін`юсту не містять будь-якого обґрунтування необхідності застосування найсуворішого заходу відповідальності та мотивів його застосування до позивача, що мало безпосереднє значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи в цій частині аргументи позивача, суд доходить наступних висновків.

Так в оскаржуваному наказі зазначено, що підставою його винесення є довідка від 07.04.2017.

В свою чергу довідка містить опис порушення допущеного позивачем та висновки, що ним допущено грубе порушення пункту 2 частини третьої статті 10, підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06 жовтня 2016 року № 1666-VIII.

На час проведення перевірки та прийняття оскаржуваного наказу ні Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ні Порядок №990 не передбачав умов чи критеріїв, за яких відповідач мав би обрати той чи інший вид відповідальності.

А тому, суд доходить висновку, що враховуючи положення Порядку №990 щодо повноважень комісії при проведенні камеральної перевірки та повноважень Мінюсту щодо прийняття наказу з врахуванням обставин встановлених перевіркою, встановлення факту вчинення реєстратором порушення або відсутність складу такого, обрання заходу відповідальності є виключним повноваженням зазначених органів. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. При цьому рішення відповідного органу має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення порушення, його наслідки.

Враховуючи наведене, суд погоджується із висновком комісії про те, що позивачем допущено грубе порушення та видом відповідальності застосованим до нього.

Кваліфікація допущеного порушення позивача як незначне ставила б під сумнів обов`язок реєстратора вчиняти дії щодо перевірки наявності відповідних рішень судів в реєстрі та витребування відповідних копій у судів для встановлення підстав здійснення реєстраційних дій.

Більше того, на час вчинення позивачем реєстраційних дій, в реєстрі судових рішень була наявна ухвала Апеляційного суду м.Києва про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу від 10.08.2016 року, що не могло не викликати сумніви у тому чи могла набрати законної сили ухвала від 10.08.2016 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог про скасування наказу та поновлення доступу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 11.04.2017 №1213/5 про анулювання доступу державного реєстратора Комунального підприємства "Архітектурне планувально-проектне бюро" ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поновлення ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 28.01.2022

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 )

Відповідач: Міністерство юстиції України (, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна