Справа № 320/12761/21
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року № 320/12761/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження позовну заяву гр. ОСОБА_1 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування постанов,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (після перейменування Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Белана Ігоря Васильовича від 16.09.2019 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 37282303 про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 51923,65 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белана Ігоря Васильовича від 16.09.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 37282303 про стягнення з нього витрати на проведення виконавчих дій у сумі 500,00 грн.

На обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що оскаржувані постанови є протиправними, оскільки відповідачем позивачу не направлялися.

Крім того зазначив, що виконавчою службою два рази приймалися постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на проведення виконавчих дій .

Відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не подано.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі ст.ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.04.2012 у справі №2-4938/2011 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 222,34 долари США та 219 006, 99 грн і судовий збір у розмірі 2823 грн.

На виконання вказаного судового рішення 16.04.2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-4938/2011.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво- Святошинського районного управління юстиції Власюком A.B. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №37282303 від 22.03.2013 з примусового виконання виконавчого листа №2-4938/2011.

Постановою старшого державного виконавця Дармограй М.В. від 07.06.2013 у ВП №37282303 стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 51 923,65 грн.

Старшим державним виконавцем Дармограй М.В., 09.09.2013 з метою з`ясування вартості описаного та арештованого майна призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Постановою від 09.07.2019 у ВП №37282303 стягнуто з позивача витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 700, 00 грн.

Постановою від 16.09.2019 у ВП №37282303 стягнуто з відповідача виконавчий збір у розмірі 51923, 65 грн.

Постановою від 16.09.2019 у ВП №37282303 виконавчий лист № 2-4938 від 16.04.2012 повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Постановою про скасування процесуального документу від 18.09.2019 у ВП №37282303 скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.09.2019.

На підставі постанови №37282303 від 16.09.2019 старшим державним виконавцем Домбровським Р.А. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.08.2020 у ВП №60101170.

Постановою від 12.01.2021 у ВП №60101170 постанову від 16.09.2019 №37282303 повернуто стягувачу.

На виконання постанови №37282303 від 16.09.2019 головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Беланом І.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.09.2019 у ВП №60101503.

Постановою від 12.01.2021 у ВП №60101503 постанову від 16.09.2019 №37282303 про стягнення виконавчого збору у розмірі 51923, 65 грн повернуто стягувачу.

Судом встановлено, що у виконавчому провадженні № 37282303 державним виконавцем Белан І.В. 09.07.2019 прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 700, 00 грн, а також 16.09.2019 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 51 923, 65 грн та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн.

У матеріалах справи відсутні докази направлення державним виконавцем у ВП: №37282303 постанов про стягнення витрат виконавчого провадження від 09.07.2019 та 16.09.2019, постанови про стягнення виконавчого збору від 16.09.2019, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.09.2019, а також постанов про відкриття виконавчих проваджень № 60101170 та № 6010503 на адресу стягувача у порядку та строки встановлені частиною першою статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними постановами, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені

Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець, ефективно, своєчасно і в повному обсязі повинен вчиняти виконавчі дії.

Відповідно п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження`копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 16.09.2019 у ВП № 372823603, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року (в редакції закону від 18.01.2013, що була чинна на момент відкриття виконавчого провадження № 372823603) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною третьою статті 28 цього Закону передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

У порядку та на умовах, встановлених частинами 1 та 3 статті 28 Закону України ""Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Дармограй М.В. 07.06.2013 прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 51 923,65 грн.

Постанова про стягнення виконавчого збору від 07.06.2013 у ВП № 37282303 сторонами виконавчого провадження та керівником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, не скасовувалась, отже є чинною.

У ході примусового виконання виконавчого провадження № 37282303 Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року втратив чинність 05.01.2017 року на підставі Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ.

Відповідно до частин 2 та 4 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню; державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, зважаючи на те, що з прийняттям нової редакції ЗУ "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ, ним не передбачалося втрати чинності рішень та дій, здійснених державними виконавцями в ході примусового виконання відкритих виконавчих проваджень, а також на те, що в матеріалах виконавчого провадження наявна чинна постанова про стягнення виконавчого збору від 07.06.2013 ВП№372823603, у старшого державного виконавця Белан І.В. були відсутні будь-які законні підстави для прийняття рішення шляхом прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 16.09.2019 ВП № 372823603.

Щодо скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 16.09.2019 ВП№372823603, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виноситься виконавцем на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення.

Види та розміри витрат виконавчого провадження встановлені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5.

До видів витрат виконавчого провадження відноситься:

Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.

Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

Сплата судового збору.

Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до розділу другого наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5:

розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1,3.6, 7. 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

- розміри витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року № 967/1218/869 «Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за № 1887/24419.

розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу на спеціальних майданчиках; оплати вартості проведеної експертизи описаного транспортного засобу; передачі на реалізацію описаного та арештованого майна, а також проведення такої реалізації тощо.

Старшим державним виконавцем Белан І.В. 09.07.2019 прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 700,00 грн. У цей же день ним складено розпорядження про перерахування 641,37 грн витрат виконавчого провадження.

Сягувач 20.08.2019 звернувся із заявою про повернення виконавчого документа.

У період з 09.07.2019 по 18.09.2019 старшим державним виконавцем Белан І.В., крім постанов про повернення виконавчого документа стягувачу та постанови про скасування процесуального документа, не вчинялося жодних виконавчих дій.

Однак, 16.09.2019 державний виконавець повторно приймає постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваних постановах, а тому такі постанови не відповідають вимогам статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1816,00 грн (від 04.10.2021 № 0.0..1).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 1816, 00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белана Ігоря Васильовича від 16.09.2019 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 37282303 про стягнення виконавчого збору у розмірі 51923,65 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белана Ігоря Васильовича від 16.09.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 37282303 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 500,00 грн.

Стягнути з Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.