Справа № 320/11462/21
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2022 року справа №320/11462/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України та до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо відмови в зарахуванні періоду з 07.12.2006 по 04.08.2008 року, як час вимушеного прогулу до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту;

- зобов`язати Командування Повітряних Сил Збройних Сил України внести зміни до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 17.07.2008 № 255 щодо зарахування часу вимушеного прогулу з 07.12.2006 по 04.08.2008 до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2008 № 142 (по стройовій частині) в частині зарахування часу вимушеного прогулу з 07.12.2006 по 04.08.2008 до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі наказу командира повітряного командування ''Центр" - заступника командувача Повітряних сил Збройних Сил України від 22.11.2006 №98 та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.12.2006 №274 (по стройовій частині) капітана ОСОБА_2 було виключено зі списків офіцерського складу Збройних Сил України та звільнено з військової служби в запас (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) з 07.12.2006.

22.02.2008 ухвалою Військової колегії Верховного суду України вирок суду від 15.06.2006 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

На виконання постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2008 у справі № 2а-205/08, наказами командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 17.07.2008 № 255 та командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2008 № 142 (по стройовій частині), позивача поновлено у військовому званні капітан та на військовій службі, призначено на посаду старшого авіаційного техніка інженерно-авіаційної служби з 04.08.2008.

Вироком військового суду Черкаського Гарнізону від 24.01.2009, залишеним без змін ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону України від 19.05.2009 та ухвалою військової колегії Верховного суду України від 11.11.2009 позивача виправдано.

На звернення позивача до відповідачів щодо зарахування часу вимушеного прогулу з 07.12.2006 по 04.08.2008 до його вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту, отримав відмови, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 22.09.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження

За змістом відзиву, відповідачі не погоджуються із заявленими вимогами, у задоволенні позову просять відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію зазначають, що позивача було звільнено на виконання вироку суду. Незважаючи на те, що згодом позивача рішеннями судів поновлено на посаді, жодним судовим рішенням не встановлено незаконність його звільнення. Вважають позовні вимоги безпідставними.

Позивач надав відповіді на відзиви відповідачів, з поясненнями аналогічними позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом, укладеним 25.04.2003 pоку строком на 5 років, на посаді старшого техніка групи регламенту та ремонту авіаційних двигунів технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «капітан».

Наказом командира повітряного командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) № 98 від 22.11.2006року ОСОБА_1 виключено зі списків офіцерського складу Збройних Сил України відповідно до п.7.20 Інструкції про організацію виконання положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, в зв`язку з набранням чинності вироку військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 15 червня 2006 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ст.410 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та за ст.54 КК України позбавлено військового звання «капітан».

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 274 від 07.12.2006 року позивача звільнено з військової служби в запас (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили), та з 07.12.2006 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів утримання.

22.02.2008 ухвалою Військової колегії Верховного суду України вирок військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 15.06.2006 року та ухвалу військового апеляційного суду Центрального регіону України від 21.08.2007 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

У зв`язку із скасуванням вироку суду, позивач звернувся до суду з вимогою про поновлення на посаді. На виконання постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2008 у справі № 2а-205/08, наказами командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 17.07.2008 № 255 та командира військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2008 № 142 (по стройовій частині), позивача поновлено у військовому званні капітан та на військовій службі, призначено на посаду старшого авіаційного техніка інженерно-авіаційної служби авіаційної ескадрильї 40 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр», зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 04.08.2008 року.

Вироком військового суду Черкаського Гарнізону від 24.01.2009, залишеним без змін ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону України від 19.05.2009 та ухвалою військової колегії Верховного суду України від 11.11.2009 позивача виправдано в зв`язку з недоведеністю участі у вчинені злочину.

У квітні 2021 року позивач звернувся до відповідачів щодо внесення змін до наказів № 255 та № 142 про зарахування часу вимушеного прогулу з 07.12.2006 по 04.08.2008 до його вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту, проте отримав відмови, з посиланням на те, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2008 року зарахування вимушеного прогулу до вислуги років, строку вислуги у військовому званні не встановлено.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Як встановлено та вищезазначено судом, поновлення позивача на посаді відбулось на підставі постанов Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2008 у справі № 2а-205/08 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2008 року, які були прийняті в той період часу коли вирок суду був скасований та справу направлено на новий розгляд (22.02.2008). Судом, позивача було поновлено на посаді за загальними правилами, відповідно до спеціальних норм, що на той час підлягали застосуванню до спірних правовідносин, а саме до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року № 1053/2001.

Проте, вироком військового суду Черкаського Гарнізону від 24.01.2009, залишеним без змін ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону України від 19.05.2009 та ухвалою військової колегії Верховного суду України від 11.11.2009 позивача виправдано в зв`язку з недоведеністю участі у вчинені злочину. Отже в даному випадку, суд приходить до висновку, що на позивача повинна поширюватись дія Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Так, Законом України № 266/94-ВР від 01.12.1994 "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (далі - Закон 266/94-ВР) встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 1 Закону 266/94-ВР передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження.

Частиною 1 ст. 2 Закону 266/94-ВР встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду.

Статтею 6 Закону 266/94-ВР передбачено, що громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, запис про звільнення з роботи (посади), зроблений у трудовій книжці, визнається недійсним. На вимогу громадянина власник або уповноважений ним орган у триденний термін видає йому дублікат трудової книжки без запису, який визнано недійсним.

Термін перебування під вартою, термін відбуття покарання, а також час, протягом якого громадянин не працював у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи (посади), зараховується як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу (стаття 7 Закону №266/94-ВР).

Трудовий стаж робітників і службовців, а також стаж роботи осіб, які працювали на підставі членства (в кооперативі, колгоспі тощо), обчислений із зарахуванням періодів, зазначених у частині першій цієї статті, враховується при наданні робітникам, службовцям і зазначеним особам різних пільг і переваг, в тому числі при призначенні пенсій і допомоги по державному соціальному страхуванню. Робітникам і службовцям цей стаж враховується також при призначенні пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, при встановленні розмірів місячних ставок (посадових окладів) залежно від тривалості роботи за спеціальністю, а також при виплаті разової винагороди або відсоткових надбавок за вислугу років.

Статтею 8 Закону №266/94-ВР передбачено, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періоди, зазначені в частині першій статті 7 цього Закону, на вибір громадянина, який звернувся за пенсією, прирівнюються до роботи, яка передувала незаконному засудженню чи незаконному притягненню до кримінальної відповідальності або яку він мав після звільнення від кримінальної відповідальності чи після відбування покарання.

Якщо громадянин у зв`язку з незаконним засудженням був позбавлений військових або інших звань, а також державних нагород, йому поновлюються звання і повертаються нагороди (стаття 10 Закону №266/94-ВР).

Стаття 15 Закону №266/94-ВР визначає що поновлення службових, пенсійних, житлових, інших особистих і майнових прав та відшкодування іншої шкоди, завданої військовослужбовцю Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, інших військових формувань, створюваних відповідно до законодавства України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та Державної кримінально-виконавчої служби України, поліцейським, працівникам Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, провадиться за правилами, встановленими цим Законом.

Виходячи з викладеного, суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні часу з 07.12.2006 по 04.08.2008 до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту, є не тільки протиправною, але і юридично безграмотною, оскільки такі дії відповідач повинен вчинити в силу вищенаведених приписів законодавства на підставі Закону №266/94-ВР, без рішення суду та з метою поновлення порушених прав.

Такі дії є обов`язком відповідача, а не правом, що виключає які-небудь межі розсуду, а отже позов в частині протиправних дій підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про внесення змін до наказів № 255 та № 142 про зарахування часу вимушеного прогулу з 07.12.2006 по 04.08.2008 до вислуги років позивача, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на те, що дані накази винесені на виконання постанов Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2008 у справі № 2а-205/08 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2008 року, які прийняті до постановлення рішення, яким позивача виправдано. На час прийняття зазначених наказів вирок суду був скасований, проте виправдувального вироку суду не існувало. Отже, накази на той час прийняті правомірно і є законними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту та відновлення прав і інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та захистити права позивача шляхом зобов`язання відповідачів зарахувати час з 07.12.2006 по 04.08.2008 до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 період з 07.12.2006 року по 04.08.2008 року, як час вимушеного прогулу до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту.

Зобов`язати Командування Повітряних Сил Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 період часу з 07.12.2006 року по 04.08.2008 року, як час вимушеного прогулу до вислуги років, до строку вислуги у військовому званні та строку контракту.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.