Справа № 240/20188/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

21 січня 2022 року м. Житомир справа № 240/20188/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вчорайшенської сільської рада Ружинського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Вчорайшенської сільської ради Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про затвердження проекту землеустрою відповідно заяви ОСОБА_1 від 13 грудня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0186 у порядку, визначеному частиною дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України;

- зобов`язати Вчорайшенську сільську раду Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 грудня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0186 та за результатами розгляду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та передати у його власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0186 відповідно до норм Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що у зв`язку із отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ площею 1,5 га у приватну власність, наданого розпорядженням голови Ружинської РДА від 06.03.2012, розробив проект землеустрою. Відмічає, що на виконання рішенням суду, яким зобов`язано розглянути його заяву від 13 грудня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0186 та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення, звернувся до відповідача із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою, однак отримав відмову, мотивовану не відповідністю такого положенням ст.50 Закону України "Про землеустрій".

Вважає протиправною бездіяльність щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 відкрите провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

20.10.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зауважує, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0186 станом на момент подання відзиву на позовну заяву, так і станом на дату подання позову не перебувала та не перебуває в комунальній власності Вчорайшенської територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування - Вчорайшенської сільської ради та за даними Публічної кадастрової карти перебуває у приватній власності іншої особи, а тому позовні вимоги, в разі їх задоволення не зможуть бути виконані.

Суд, розглядаючи питання про закриття провадження у справі, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 06.03.2012 розпорядженням голови Ружинської РДА позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення ОСГ площею 1,5 га з правом передання у власність.

Житомирською філією ДП «Центр ДЗК» на замовлення ОСОБА_1 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5 га у власність громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Вчорайшенська сільська рада.

Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:000:0186.

13 грудня 2019 року позивач звернувся до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району із заявою про затвердження проекту землеустрою, однак подана заява відповідачем не розглянута, що слугувало підставою для подання до суду позову.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №240/3487/20 позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 13 грудня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0186 у строк, визначений частиною дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України та зобов`язано Вчорайшенську сільську раду Ружинського району Житомирської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 грудня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0186 та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України.

На виконання вищевказаного рішення суду позивач 10.11.2020 звернувся із заявою до Вчорайшенської сільської ради та просив повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою.

За результатами розгляду заяви, відповідачем прийнято рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" №209 від 10.02.2021, яким відмовлено у задоволенні заяви позивача, у зв`язку із невідповідністю проекту землеустрою положенням Закону України " Про землеустрій".

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером :03:000:0186 земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 . Державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку здійснена Ружинською державною нотаріальною конторою за номером запису № 36474814, та 13.05.2020 зареєстрована за ОСОБА_2 .

Таким чином, на час реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :03:000:0186, був наявний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5 га у власність для ведення особистого селянського господарства розроблений Житомирською філією ДП «Центр ДЗК» на замовлення ОСОБА_1 .

Відтак, спірні правовідносини склалися стосовно розпорядження земельною ділянкою та набуття відповідних прав на вказану земельну ділянку.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність щодо затвердження проекту землеустрою на вищевказану земельну ділянку, звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, далі по тексту - КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У свою чергу, п.2 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Проаналізувавши вищевказані норми, суд наголошує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, під час вирішення питання щодо компетенції суду слід урахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову.

За своїм змістом земельний спір, що виник унаслідок користування та розпорядження органом виконавчої влади земельною ділянкою комунальної власності, є складним і комплексним із правової точки зору.

Під час прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність ці органи, з одного боку, перебувають у статусі суб`єкта владних повноважень, а з іншого - реалізують право власності на землю держави. Крім того, таке рішення, як правовий акт індивідуальної дії, є підставою, з якої виникає речове право власності чи користування землею в суб`єктів приватного права.

При цьому, аналіз ст.19 ЦПК України та ст.19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень).

До адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників, суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58 гс 18).

Статтею 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, як вже відмічалося право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :03:000:0186 встановлене за ОСОБА_2 13.05.2020, а тому слід наголосити, що спірні відносини виникли між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Вчорайшенською сільською радою Бердичівського (Ружинського) району Житомирської області щодо права власності на земельну ділянку (набуття такого права), що у свою чергу унеможливлює їх розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Як видно із позовних вимог, позивач, звернувшись до суду за захистом своїх прав, просить затвердити проект землеустрою та передати йому у власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0186, а тому з огляду на предмет і підставу позову, а також характер спірних правовідносин, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Слід зауважити, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Натомість сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Зі змісту ст. 6 КАС України випливає, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Враховуючи обставини справи та підстави з яких позивач звернувся до суду, зокрема захисту своїх майнових прав та інтересів щодо його права на оренду земельної ділянки, суд дійшов висновку, що даний спір носить приватноправовий характер і не містить ознак публічно-правового спору, а тому не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Пунктом першим частини першої статті 239 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, частиною другою статті 239 КАС України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на вищевикладене та враховуючи норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.238, ст.ст.243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі № 240/20188/21 за позовом ОСОБА_1 до Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесений до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Єфіменко