Справа № 120/10104/21-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

01 лютого 2022 р. Справа № 120/10104/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні питання про відвід в адміністративній справі за позовом депутатів Козятинської міської ради 8 скликання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Козятинського міського голови Єрмолаєвої Тетяни Миколаївни, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання протиправними та скасування рішень

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом депутатів Козятинської міської ради 8 скликання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Козятинського міського голови Єрмолаєвої Тетяни Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою суду від 19.01.2022 року відкрито провадження у даній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 08.02.2022 року.

31.01.2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивачів про відвід головуючого у справі судді Дончика В.В.

Обґрунтовуючи подану заяву представник позивачів зазначив, що в діях судді вбачається умисне затягування розгляду справи, перешкоджання позивачам в доступі до правосуддя. Таке затягування та перешкоди в доступі до правосуддя, на думку представника позивачів, виразилось у прийнятті судом процесуального рішення про відмову у відкритті провадження, яке вподальшому скасоване постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, залишення позовної заяви без руху та зобов`язання позивачів сплатити судовий збір у надмірно великому розмірі.

Наведені обставини, на думку представника, викликають у позивачів сумніви в неупередженості та безсторонності судді Вінницького окружного адміністративного суду Дончика В.В під час розгляду даної справи.

З приводу заявленого клопотання про відвід судді, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї Статті, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Як на підставу для відводу судді, представник позивачів посилається на те, що головуючий суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності (п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України).

Водночас для розкриття змісту вказаних правових підстав доцільно звернутись до Кодексу суддівської етики, міжнародних стандартів поведінки судді та практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до ст. 15 зазначеного Кодексу неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Більш повний критерій об`єктивності пояснюється у Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23.

Згідно з пунктом 2.5 вказаних Принципів суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. До числа таких справ належать, серед інших, випадки, коли:

(a) суддя насправді відчуває прихильність або упередженість щодо однієї зі сторін або має особисту інформацію щодо спірних доказових фактів, пов`язаних зі справою;

(b) раніше при розгляді того ж самого спору суддя виступав як юрист або залучався як важливий свідок; або

(c) суддя або хтось із членів сім`ї судді матеріально зацікавлений у певному результаті розгляду справи.

У справі "Газета Україна-Центр проти України", заява № 16695/04, рішення від 15 липня 2010 року, п. 28, 31, 32, Європейський суд з прав людини вказав на те, що:

- існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42);

- у контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

Отже, при наданні оцінки об`єктивності судді під час здійснення правосуддя необхідно розрізняти два критерії:

1) об`єктивна безсторонність, яка полягає у встановленні фактів, які можуть ставити під сумнів незалежність судді;

2) суб`єктивна безсторонність, яка полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

При цьому, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 42).

Також практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно встановити наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом дотримання процесуальних прав, свобод та інтересів сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо). Інакше, особиста безсторонність суду (судді) презюмується.

Водночас, як вбачається зі змісту заяви про відвід, обставини, на які посилається представник позивача, як на підставу для відводу судді, зводяться до висловлення особистої думки, яка ґрунтується на припущеннях щодо умисного затягування розгляду справи, перешкоджання позивачам в доступі до правосуддя.

Разом з тим, оцінивши такі доводи, суд звертає увагу позивачів на процесуальний рух справи в суді та на встановленні КАС України процесуальні строки.

25.08.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як депутати Козятинської міської ради, звернулись до Вінницького окружного адміністративного суду з позовної заявою, в якій просили визнати протиправними та скасувати рішення Козятинського міського голови Єрмолаєвої Тетяни Миколаївни.

Автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статті 31 КАС України, визначено головуючого суддю по справі - Дончика В.В.

В межах строку, визначеного ч.2 ст. 170 КАС України, судом постановлено ухвалу від 30.08.2021 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 15.09.2021 року позивачі оскаржили її до суду апеляційної інстанції.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 року, ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

04.01.2022 року адміністративна справа №120/10104/21-а надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Ухвалою суду від 10.01.2022 року, постановленою в межах строку визначеного ч.1 ст. 169 КАС України, позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачам 3-денний строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

- надання суду позовної заяви з усіма доданими до неї документами, які зазначені в додатку до позовної заяви, а також копій позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи;

- надання суду доказів сплати судового збору ОСОБА_2 у розмірі 28148 грн.;

- надання суду доказів сплати судового збору ОСОБА_1 у розмірі 22700 грн.

14.01.2022 року на виконання вимог ухвали суду представником позивачів подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Згідно ч.8 статті 171 КАС України, питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Ухвалою суду від 19.01.2022 року відкрито провадження у даній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Призначено підготовче засідання на 08.02.2022 року.

Вищевикладені обставини, на переконання суду, безумовно спростовують припущення представника позивачів щодо затягування суддею розгляду справи, оскільки такий розгляд обумовлений процесуальними строками.

Щодо обов`язку сплати судового збору, у розмірах, як вказує представник позивачів "Надмірно великому завищеному розмірі", слід вказати, що платники, об`єкти та розміри ставок судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору для фізичної особи становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 2270 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання адміністративного позову із однією вимогою немайнового характеру становить 908 грн.

При цьому, положеннями ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягав сплаті в даній справі обумовлений кількістю позивачів та кількістю їх вимог немайнового характеру, іншими словами, кількістю позовних вимог.

Отже, заява про відвід судді зводиться виключно до незгоди представника позивачів з процесуальними рішеннями суду та не дає підстав стверджувати про пряму чи опосередковану заінтересованість суді у результаті розгляду цієї справи і не може свідчити про наявність обставин, які могли б викликати сумнів у його безсторонності, неупередженості або об`єктивності при розгляді даної конкретної справи.

В свою чергу, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 КАС України).

Згідно положень частин 3, 4 статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Таким чином, враховуючи, що заява про відвід ґрунтується лише на суб`єктивних сумнівах та незгоди представника позивачів з процесуальними рішеннями суду, переконливих підстав для таких сумнівів, представником не наведено, суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу та необхідність вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу та передання справи для вирішення питання про відвід в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Керуючись ст.ст. 36-40 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Визнати необґрунтованою заяву про відвід судді.

Передати адміністративну справу №120/10104/21-а для визначення у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, судді, яким буде здійснено вирішення питання про відвід.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дончик Віталій Володимирович