Справа № 120/16286/21-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 січня 2022 р. Справа № 120/16286/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 52 від 28.10.2021 про перерахування довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із стажу судді 23 роки 3 місяці 27 днів без врахування до стажу судді роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів, періоду навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців, періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 4 дні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 із стажу судді 29 років 1 місяць 1 день, визначеного на час призначення довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки ТУ ДСА України у Вінницькій області № 4-35/0309 від 19.02.2020 про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, з у рахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на протиправність рішення відповідача, яким перераховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці та встановлено його в розмірі 56% винагороди судді, який працює на відповідній посаді із стажу судді 23 роки 3 місяці 27 днів. Не погоджуючись із безпідставним зменшенням стажу судді з судді 29 років 1 місяць 1 день до 23 років 3 місяців 27 днів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою від 29.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст. 263 КАС України). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2021 по справі №120/1534/21-а Головним управлінням здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно із довідкою територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області від 19.02.2020 №4-35/0309, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, з розрахунку 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Відповідач вказав, що відсотковий показник довічного грошового утримання позивача був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу.

Встановлено, що постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 25.05.2017 року по справі № 129/735/17, яка залишена без змін Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017, зобов`язано Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: час роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів з 06.08.1991 по 05.06.1993, період навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців з 01.09.1987 по 30.06.1991, період проходження строкової військової служби з 01.11.1984 по 05.11.1986 - 2 роки 4 дні.

Зобов`язано Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначити і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру, починаючи з 01.10.2016, з виплатою недоплачених коштів.

Крім того, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 по справі №120/1534/21-а, окрім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки про суддівську винагороду від 19.02.2020 року № 35/0309, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Вінницькій області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі № 120/1534/21-а , рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року скасовано в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90%.

Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На виконання рішень судів , відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 19.02.2020 №4-35/0309, починаючи з 19.02.2020.

Разом із тим, при перерахунку хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 19.02.2020 №4-35/0309, проте зменшено стаж з 29 років 1 місяць 1 день до 23 років 3 місяців 27 днів з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

Згідно з положеннями частини 1 статті 142 закон України "Про судоустрій і статус суддів", судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Відповідно до частини 2 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді , Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини 3 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно з частиною 4, 5 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.

Відповідно до статті 91 закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, починаючи з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

Враховуючи наведене, на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

В свою чергу, частина третя статті 142 Закону №1402-VIII не визнавалась Конституційним судом України не конституційною.

Зокрема, згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує із матеріалів справи, здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020, відповідач обрахував його розмір на рівні 56% розміру суддівської винагороди відповідного працюючого судді.

При цьому, як слідує із протоколу перерахунку довічного грошового утримання, відповідний розмір грошового утримання розрахований із врахуванням стажу позивача на посаді судді - 23 роки 3 місяці 27 днів.

В той же час, судом встановлено, що постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 25.05.2017 року по справі № 129/735/17, яка залишена без змін Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017, окрім іншого, зобов`язано Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: час роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів з 06.08.1991 по 05.06.1993, період навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців з 01.09.1987 по 30.06.1991, період проходження строкової військової служби з 01.11.1984 по 05.11.1986 - 2 роки 4 дні.

Приймаючи відповідне рішення, Теплицький районний суд Вінницької області дійшов висновку, що стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання складає 29 років 01 місяць 01 день.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, які стосуються наявного у позивача стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, не потребує доказування в межах розгляду даної справи, адже є такими, що встановлені рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 25.05.2017 по справі №129/735/17-а, яке набрало законної сили.

Із наведеного слідує, що з урахуванням приписів ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розмір довічного грошового утримання позивача відповідає 68% (9 років роботи на посаді судді понад 20 років * 2 %) розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці від 19.02.2020 №4-35/0309.

Крім того, суд зауважує, що з матеріалів пенсійної справи позивачки не вбачається прийняття відповідачем окремого рішення в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, яке б могло бути предметом оскарження в суді.

Водночас протокол про перерахунок пенсії від 28.10.2021, на думку суду, таким рішенням не вважається, тоді як зазначений у ньому № 52 є номером пенсійної справи позивачки, який зазначається на усіх наявних в ній протоколах та документах пенсійного органу.

Суд вважає, що у даному випадку відповідач вчинив дії щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з якими позивачка не погоджуються та яким суд надає оцінку в межах розгляду цієї справи.

В той же час, положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному ж випадку, суд, з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та прийняти рішення про їх часткове задоволення, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача починаючи з 19.02.2020 виходячи із 56 % суддівської винагороди судді, який працював на відповідній посаді зі стажу 23 роки 3 місяці 27 днів та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу 29 років 01 місяць 01 день згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 4-35/0309 від 19.02.2020, починаючи з 19.02.2020. з урахуванням фактично виплачених сум.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Посилання позивача на ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус судді» є безпідставним, оскільки в даному випадку мало місце зменшення розміру довічного грошового утримання судді у відставці внаслідок неврахування частини стажу позивача, а не внаслідок зміни складових суддівської винагороди.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

В прохальній частині позовної заяви позивач також просить звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.

В цій частині суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Водночас негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання рішенням суду законної сили, як це передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення, чим забезпечується швидкий та реальний захист життєво важливих прав та інтересів позивача.

Перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню, визначається статтею 371 КАС України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць. Отже, до негайного виконання допускається рішення суду про "стягнення" відповідних виплат, а не про зобов`язання відповідача до їх нарахування та виплати позивачеві. Тобто, саме у випадку постановлення судом рішення про стягнення на користь позивача недоплачених сум грошового утримання у відносинах публічної служби, суд повинен також визначити суму стягнення за один місяць та в цій частині допустити рішення до негайного виконання.

Разом з тим, обраний у цій справі спосіб захисту прав та інтересів позивача означає, що відповідач відновить порушенні права позивача в процесі виконання рішення суду після набрання ним законної сили.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність достатніх правових підстав для звернення ухваленого рішення до негайного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Принцип обов`язковості судового рішення також закріплений у статті 14 КАС України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, відповідно до частин 1, 2ст. 249 КАС Українисуд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Водночас, постановлення окремої ухвали є правом суду, а не його обов`язком.

Враховуючи встановлені обставини справи та характер спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 починаючи з 19.02.2020 виходячи із 56 % суддівської винагороди судді, який працював на відповідній посаді зі стажу 23 роки 3 місяці 27 днів

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу 29 років 01 місяць 01 день згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 4-35/0309 від 19.02.2020, починаючи з 19.02.2020. з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення в повному обсязі складено: 27.01.2022 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна