Справа № 240/10941/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України, третьої особи на стороні, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого (загиблого) за нез`ясованих обставин у червні 2019, в період проходженням військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975, оформленого пунктом 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.12.2020 №164.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер (загинув) за нез`ясованих обставин у червні 2019, в період проходженням військової служби, відповідно до статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, що відповідає 500-кратному прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 календарного року.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначені та виплаті їй допомоги у зв"язку із загибеллю її сина військовослужбовця, оскільки рішенням військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії ЗС України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20.12.2019р. №3441 було встановлено, що смерть капітана ОСОБА_3 , 1981 р.н., яка настала у червні 2019р., що підтверджується довідкою про причину смерті №1642 від 18.06.2019 Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.06.2019, актом проведення розслідування нещасного випадку, затвердженого 19.07.2019 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 , було встановлено, що смерть сина "Так, пов"язана з проходженням військової служби". Докази того, що він перебував у стані алкогольного сп"яніння відсутні, тому доводи відповідача вважає безпідставними.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача надійшов відзив на позов. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого п. 5 протоколу №164 від 10.12.2020, відмовлено у призначенні та виплаті, одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 - матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_3 , смерть якого пов`язана з проходженням військової служби, оскільки на час загибелі він перебував у стані алкогольного сп"яніння. Причина смерті - утоплення у водоймі. Згідно зі ст.16-4 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель військовослужбовця, є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп"яніння.
У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити. Зазначив, що наявність у м`язі трупа ОСОБА_3 , 1981 р.н., виявленого етилового спирту не може свідчити про те, що саме ОСОБА_3 , самостійно його вжив або ж вчинив інші дії, які призвели до його загибелі (смерті). Відповідач проігнорував інші письмові докази, які є беззаперечними доказами того, що причина смерті ОСОБА_3 не встановлена, зокрема: 1) Лікарське свідоцтво про смерть №1642 від 18.06.2019, в якому Обласне бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Житомирської обласної ради вказало, що смерть ОСОБА_3 настала у річці ОСОБА_4 (п.8 п.п.2 б), внаслідок не уточненої причини смерті (п.9 п.п.2), час смерті - не відомо (п. 11); 2) свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 18.06.2019 серії НОМЕР_1 , в якому у графі "помер вказано, що датою смерті є червень 2019". 3) акт судово-медичного дослідження (розтину) від 25.06.2019 №639, 4) Висновок судової медичної-гістологічної експертизи від 18.07.2019р. №1675, яким підтверджено смертельний діагноз ОСОБА_5 , 1981 р.н., а саме те, що причина його смерті не встановлена через різко виражені гнильні зміни.
Третя особа надіслав пояснення на позов, в яких просить позов задовольнити, зазначає, що позивач має право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер (загинув) за нез`ясованих обставин у червні 2019, в період проходженням військової служби. Рішення ґрунтується лише на припущеннях та прийняте без урахування усіх обставин справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір"ю загиблого військовослужбовця - ОСОБА_3 .
За обставинами справи, ОСОБА_3 з 24.06.2017 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
17.06.2019 ОСОБА_3 знайдено мертвим у р.Гуйва, поблизу с.Скоморохи Житомирського району, у зв"язку з чим до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості та відкрито кримінальне провадження.
Згідно свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Станишівської сільської ради від 18.06.2019 Серія НОМЕР_3 , ОСОБА_3 помер у червні 2019.
18.06.2019 Обласним бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Житомирської обласної ради було видано Лікарське свідоцтво про смерть № НОМЕР_4 , в якому зафіксовано, що смерть ОСОБА_3 настала у річці ОСОБА_4 (п.8 п.п.2 "б"), внаслідок неуточненої причини смерті (п.9 п.п.2), час смерті - не відомо (п.11). Причина смерті не встановлена через різко виражені гнильні зміни.
У довідці про причину смерті від 18.06.2019 зазначено, що дата смерті ОСОБА_3 невідома червень 2019, причина смерті не встановлена через різко виражені гнильні зміни.
У заключній частині акту судово-медичного дослідження (розтину) Бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров"я Житомирської обласної ради від 25.06.2019 №639 судово-медичний експерт зазначив:
-причина смерті ОСОБА_3 не встановлена, через виражені гнильні зміни;
-враховуючи ступінь розвитку трупних змін та обставин справи (труп знайдений в водоймі), смерть наступила у термін від 3 діб до 8 діб до часу дослідження тіла в морзі;
-при проведенні судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_5 переломів кісток скелету та крововиливів в м`які тканини не виявлено;
-при судово-токсилогічній експертизі дистиляту м`яза трупа ОСОБА_3 , виявлено етиловий спирт в концентрації 5,36 %. Дана концентрація в порівнянні з живими особами відповідає умовно смертельній дозі алкоголю, але зазвичай при гнильних змінах ступінь алкогольного сп"яніння не оцінюється так як концентрація алкоголю під дії міклофлори може як незначно збільшитися (внаслідок синтезу) так і дещо зменшитись (внаслідок розпаду). Також, експерт відмітив, що під час перебування тіла в воді концентрація етилового спирту може знизитися на 10-20%.
27.06.2019 слідчим Житомирського РВП ЖВП ГУНП в Житомирській області винесено постанову про закриття кримінального провадження.
Відповідно до висновку судової медичної-гістологічної експертизи від 18.07.2019 №1675, СМ діагноз: причина смерті ОСОБА_3 не встановлена через різко виражені гнильні зміни.
У акті проведення розслідування нещасного випадку, затвердженого 19.07.2019 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 у графі "причини нещасного випадку" зазначено: Оскільки капітан ОСОБА_3 був відсутній на службі з 11 червня 2019, на телефонні дзвінки не відповідав, причину та дату загибелі встановити не вдалося.
Наказом командира в/ч НОМЕР_5 від 27.06.2019 №11-РС, із змінами згідно наказу від 07.04.2020 №26-РС, наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.04.2020 №81 капітана ОСОБА_3 , начальника навчального тактичного поля 37 загальновійськового полігону 199 навчального центру Десантно-штурмових військ ЗСУ виключено зі списків особового складу ЗС України у зв`язку зі смертю.
Крім того, в параграфі 2 наказу командира в/ч НОМЕР_5 від 07.04.2020 №26-РС вказано, що ОСОБА_3 "помер за нез`ясованих обставин 06.2019. Смерть пов`язана з проходженням військової служби, але не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Рішенням військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії ЗС України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20.12.2019 №3441 було встановлено, що смерть капітана ОСОБА_3 , 1981 р.н., яка настала у червні 2019, що підтверджується довідкою про причину смерті №1642 від 18.06.2019 Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18.06.2019 виконаного комітету Станишівської сільської ради Житомирського району, Житомирської області, актом проведення розслідування нещасного випадку, затвердженого 19.07.2019 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 , було встановлено, що "Смерть, Так, пов"язана з проходженням військової служби".

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина ОСОБА_3 .

Однак, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого п. 5 протоколу №164 від 10.12.2020 матері загиблого 11.06.2019 капітана ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), смерть якого пов`язана з проходженням військової служби, було відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки на час загибелі він перебував у стані алкогольного сп"яніння, що підтверджено висновком експерта №1396 Житомирського обласного судово-медичної експертизи. Причиною смерті є утоплення у водоймі.

Згідно зі ст.16-4 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель військовослужбовця, є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп"яніння.

Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з положеннями пунктів 1-3 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Згідно зі статті 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, у статті 16 вказаного Закону визначено перелік підстав за яких призначається допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, та у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Вказаний правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 761/18099/15-а.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір"ю загиблого у червні 2019 військовослужбовця ОСОБА_3 .

Підставою для відмови у призначенні їй одноразової грошової допомоги, у зв"язку зі смертю сина відповідачем зазначено те, що на час загибелі він перебував у стані алкогольного сп"яніння. Причиною смерті є утоплення у водоймі.

Суд за такими доводами не погоджується з огляду на таке.

Пунктом 1 статті 16-4 Закону №2011-XII встановлено: що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що виплата одноразової грошової допомоги не призначається з підстав, наведених цими нормами, а саме, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).

При цьому, сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Тобто, необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).

Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №813/4502/17 та від 11.04.2018 у справі № 802/1869/17-а.

Матеріали справи свідчать, що згідно свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Станишівської сільської ради від 18.06.2019 Серія НОМЕР_3 , ОСОБА_3 помер у червні 2019.

18.06.2019 Обласним бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Житомирської обласної ради було видано Лікарське свідоцтво про смерть № НОМЕР_4 , в якому зафіксовано, що смерть ОСОБА_3 настала у річці ОСОБА_4 (п.8 п.п.2 "б"), внаслідок неуточненої причини смерті (п.9 п.п.2), час смерті - не відомо (п.11). Причина смерті не встановлена через різко виражені гнильні зміни.

У довідці про причину смерті від 18.06.2019 зазначено, що дата смерті ОСОБА_3 невідома червень 2019, причина смерті не встановлена через різко виражені гнильні зміни.

У заключній частині акту судово-медичного дослідження (розтину) Бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров"я Житомирської обласної ради від 25.06.2019 №639 судово-медичний експерт зазначив:

-причина смерті ОСОБА_3 не встановлена, через виражені гнильні зміни;

-враховуючи ступінь розвитку трупних змін та обставин справи (труп знайдений в водоймі), смерть наступила у термін від 3 діб до 8 діб до часу дослідження тіла в морзі;

-при проведенні судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_5 переломів кісток скелету та крововиливів в м`які тканини не виявлено;

-при судово-токсилогічній експертизі дистиляту м`яза трупа ОСОБА_3 , виявлено етиловий спирт в концентрації 5,36 %. Дана концентрація в порівнянні з живими особами відповідає умовно смертельній дозі алкоголю, але зазвичай при гнильних змінах ступінь алкогольного сп"яніння не оцінюється так як концентрація алкоголю під дії міклофлори може як незначно збільшитися (внаслідок синтезу) так і дещо зменшитись (внаслідок розпаду). Також , експерт відмітив, що під час перебування тіла в воді концентрація етилового спирту може знизитися на 10-20%.

Відповідно до висновку судової медичної-гістологічної експертизи від 18.07.2019 №1675, СМ діагноз: причина смерті ОСОБА_3 не встановлена через різко виражені гнильні зміни.

У акті проведення розслідування нещасного випадку, затвердженого 19.07.2019 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 у графі "причини нещасного випадку" зазначено: Оскільки капітан ОСОБА_3 був відсутній на службі з 11 червня 2019, на телефонні дзвінки не відповідав, причину та дату загибелі встановити не вдалося.

Отже, з досліджених судом доказів можна зробити висновок, що у даному випадку, смерть військовослужбовця не є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ні висновками медичних експертиз, ні іншими докази не пов"язано причину смерті з перебуванням військовослужбовця в стані алкогольного сп"яніння.

Більш того, долучені до матеріалів справи документи свідчать про те, що причину смерті взагалі не вдалося встановити, через явно виражені гнильні зміни.

За вказаних обставин помилковими є також посилання відповідача на висновок експерта №1396 Житомирського БСМЕ, яким нібито підтверджено перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп"яніння.

Верховний Суд у постановах від 12 листопада 2020 року у справі №186/1129/16-а, від 04 березня 2020 року у справі №813/2071/17, від 20 березня 2018 року у справі №813/4502/17 дійшов висновку, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Виходячи з вищевикладеного, слід зазначити, що з матеріалів справи не вбачається належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його загибель, а отже висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є безпідставним.

Крім того, зазначення у спірному рішенні того, що причиною смерті є утоплення у водоймі суд також вважає безпідставним, оскільки такі висновки не відповідають медичним документам, оформленим за фактом загибелі військовослужбовця, тому є лише припущеннями нічим непідтвердженими.

Щодо розміру виплати одноразової грошової допомоги слід зазначити наступне.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Аналізуючи зазначену норму суд зазначає, що законодавець розмежовує поняття загибелі (смерті) військовослужбовця "під час виконання обов`язків військової служби" та "під час проходження військової служби" в цілях призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а розмір допомоги залежить від того, настала смерть під час виконання обов`язків військової служби чи під час проходження військової служби.

Враховуючи, що загибель ОСОБА_3 сталась в період проходження ним військової служби, а не під час безпосереднього виконання службових обов`язків, даний випадок відносить до підпункту 2 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII.

Пунктом "а" частини першої статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

- 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

- 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Аналогічні правові положення викладено в пункті 5 Порядку № 975, відповідно до якої одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Таким чином, позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі а саме - станом на червень 2019.

Відповідно до п.п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і у справі Стре проти Сполучного Королівства («Stretch v. the United Kingdom,» № 44277/98, п. 37).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany, № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02, п. 74).

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи відзиву не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в рішенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6; ), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.12.2020 №164 про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю сина - ОСОБА_3 , відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р № 975.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю сина - ОСОБА_3 відповідно до статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, що відповідає 500-кратному прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 календарного року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос