Справа № 120/842/22-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

27 січня 2022 р. Справа № 120/842/22-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Томчук Андрій Валерійович розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дар", ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дар", ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання вчинити дії.

За вимогами позовної заяви, ТОВ "Агрофірма "Дар" та ОСОБА_1 просять суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дашівської селищної ради Коробки К.П. від 21.07.2021 №59395772 про відмову у державній реєстрації речового права оренди земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що власник належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 602:000:0296, а саме ОСОБА_1 вирішила передати вказану земельну ділянку в оренду ТОВ "Агрофірма "Дар" та уклали про це відповідний договір оренди.

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 , як представник ТОВ "Агрофірма "Дар" звернулась до державного реєстратора Дашівської селищної ради щодо реєстрації права оренди товариства на вищевказану земельну ділянку.

Разом з тим, рішенням державного реєстратора від 21.07.2021 №59395772 відмовлено у державній реєстрації речового права оренди земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, а саме накладенням арешту на нерухоме майно постановою державного виконавця від 13.09.2019.

Вважаючи вказане рішення державного реєстратора Дашівської селищної ради протиправним, позивачі звернулись до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття суб`єкта владних повноважень міститься у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України, згідно якої суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.06.2019 (справа № 344/10480/16-а), від 04.06.2019 (справа №826/4204/18), від 23.05.2018 (справа N 914/2006/17) публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Тобто, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень.

Так, у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду вказано, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Поряд з цим, приватноправові відносини відрізняються від публічно-правових наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, визначений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Тому, в разі якщо особа вбачає порушення своїх прав, свобод та інтересів у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних (господарських) правовідносин та/або мають майновий характер чи пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) цих рішень, дій чи бездіяльності є способом захисту цивільних (господарських) прав та інтересів.

Як слідує із матеріалів, долучених до позовної заяви, позивачі фізична та юридична особа оспорюють рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації речового права оренди земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 . В той же час, як самостійно зазначають позивачі, вказаним рішенням державного реєстратора відмовлено саме представнику ТОВ "Агрофірма "Дар", який звернувся до державного реєстратора з заявою про вчинення реєстраційної дії, державної реєстрації договору оренди землі. При цьому оскаржувана відмова винесена державним реєстратором з підстав наявності обтяження на земельну ділянку у виді арешту, накладеного постановлю державного виконавця.

Суд вважає, що незалежно від того, із яких правових підстав позивач оскаржує рішення державного реєстратора, визначальним для визначення характеру цього спору є те, на що спрямовані як самі наслідки оскаржуваного рішення, так і кінцева мета, яку переслідують позивачі звертаючись за захистом своїх прав до суду. Тобто, заявляючи вимоги щодо оскарження рішення державного реєстратора щодо відмови у вчиненні реєстраційної дії, позивачі в будь-якому разі переслідують визначальну для них мету відновлення права користування (розпорядження) земельною ділянкою та відповідно набуття права користування земельною ділянкою, на яку накладено арешт.

У даному випадку із долучених до позовної заяви матеріалів судом з`ясовано, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Дашівської селищної ради Коробки К.П. від 21.07.2021 №59395772 відмовлено у державній реєстрації речового права оренди земельної ділянки (кадастровий номер 602:000:0296), яка перебуває у власності ОСОБА_1 .

Згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.01.2022 за №294786813, в розділі актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень щодо спірної земельної ділянки за кадастровим номером 602:000:0296, 18.06.2020 державним виконавцем Кулявецем О.С. накладено арешт на нерухоме майно, на підставі постанови про арешт майна боржника №51913581 від 13.09.2019.

За визначенням, що міститься у пункті 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, незалежно від того, за яких підстав позивачі оскаржують рішення та дії державного реєстратора, правові наслідки цього перш за все спрямовані на захист (відновлення) його права власника (права розпорядження, права користування) на належну земельну ділянку, тобто цивільного права.

Відповідно до правового висновку, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у її постанові від 28.11.2018 у справі N 490/5986/17-ц, при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви в контексті статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яка регламентує відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто такі дії стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором та іншою, відмінною від позивача, особою, то вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін та є за своєю природою приватноправовим.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 826/8360/18.

Згідно з іншим правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21.11.2018 в справі № 127/93/17-ц, не є публічно-правовим спір суб`єкта приватного права - фізичної особи щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень, які були спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав третьої особи. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.

В даному випадку, оскаржуване позивачем рішення прийняте державним реєстратором на підставі заяви ОСОБА_2 , як представника ТОВ "Агрофірма "Дар", а тому правовідносини між сторонами у цій справі, виходячи із їх суті, змісту та наслідків, не мають ознак публічно-правових, оскільки стосується скасування рішень та визнання протиправними дій державного реєстратора, внаслідок яких, зокрема, може виникнути інше речове право ТОВ "Агрофірма "Дар".

Тобто, вимоги сторін договору оренди ОСОБА_1 (орендодавця) та ТОВ "Агрофірма "Дар" (орендаря) про скасування рішення відповідача від 21.07.2021 №59395772, є нічим іншим як способом захисту майнових прав позивачів.

Отже юрисдикція адміністративних судів на такі спори не поширюється.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 року в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України, а господарських в статті 20 ГПК України. Зокрема, частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

При цьому, згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Крім того, зауважую, що з заявою про вчинення відповідної реєстраційної дії до державного реєстратора звернулось саме ТОВ "Агрофірма "Дар", а оспорюване рішення про відмову у державній реєстрації речового права оренди земельної ділянки, в першу чергу стосується саме прав та інтересів ТОВ "Агрофірма "Дар".

Виходячи із вищенаведеного, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, вважаю, що даний спір про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дашівської селищної ради від 21.07.2021 №59395772, виник в межах приватно-правових відносин та стосується захисту цивільних прав позивачів на користування земельною ділянкою, отже не є публічно-правовим, а тому юрисдикція адміністративних судів, що встановлена статтею 19 КАС України, на нього не поширюється.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що залежно від суб`єктного складу учасників справи судовий захист порушених прав позивача слід здійснювати за правилами цивільного (господарського) судочинства, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, та є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Дар", ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Томчук Андрій Валерійович