Справа № 320/9082/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року Київ № 320/9082/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 13 від 19.03.2021 про відмову в переведенні позивача з пенсії за віком, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача здійснити переведення позивача з 16.03.2021 на пенсію державного службовця з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою № 2603 від 16.03.2021 довідок Одеської митниці ДФС від 01.03.2021 № 156 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на березень 2021 року та від 01.03.2021 № 157 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за Порядком призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (зі змінами).

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю рішення відповідача, яким відмовлено в переведенні з одного виду пенсії на інший, оскільки позивач має необхідний стаж та вік для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу».

Суд ухвалою від 02.08.2021 відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копія ухвали отримана, зокрема, відповідачем 04.08.2021 шляхом направлення її на його офіційну електронну адресу. Позивач копію ухвали суду отримав 18.08.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області просило суд відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Крім того, оскільки на день набрання чинності Законом № 889-VІІІ (01.05.2016) позивач не перебував на посаді державної служби та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, підстави для призначення пенсії за нормами статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» відсутні. З урахуванням викладеного вважає, що рішення про відмову в переведення з одного виду пенсії на інший відповідає вимогам законодавства, а доводи позивача про порушення його прав є безпідставними.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом у формі ID-картки № НОМЕР_1 від 04.03.2020; орган, що видав: 3232; строк дії до 04.03.2030. Позивач зареєстрований та проживає з 12.02.2020 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 12.07.2021 № 3563.

З матеріалів справи слідує, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статус пенсіонера за віком підтверджений копією пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_2 від 29.05.2019, термін дії: довічно.

16.03.2021 позивач звернувся до територіального управління ПФУ (Києво-Святошинське об`єднане управління ПФУ) із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме по Закону України «Про державну службу». До заяви було додано такі документи: паспорт, дві довідки про заробітну плату, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, а також документ про місце проживання (реєстрації) особи, що підтверджено розпискою-повідомленням.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 13 від 19.03.2021 відмолено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу». Рішення мотивоване тим, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки на день набрання чинності Законом № 889 (01.05.2016) позивач не перебував на посаді державної служби та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, підстави для призначення пенсії за нормами статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» відсутні.

31.03.2021 позивач звернувся до начальника відділу обслуговування громадян № 11 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Приймаченко А.Г. з проханням переглянути матеріали поданої ним заяви про переведення на інший вид пенсії, на що листом відповідача від 28.04.2021 № 4867-5758/О-02/8-1000/21 отримав відповідь, зміст якої аналогічний змісту оскаржуваного рішення. Крім того зазначено, що страховий стаж позивача становить 42 роки 4 місяці 5 днів, у тому числі в період з 24.07.2013 по 26.12.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця. Інші періоди, починаючи з 25.07.1997 по 26.06.2019 не зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, так як в цей період позивачеві було присвоєно персональні звання «Інспектор митної служби» ІІІ, ІІ, І рангу; «Радник митної служби» ІІІ рангу; спеціальні звання «Радник митної служби» І, ІІ, ІІІ рангу; спеціальні звання «Радник податкової та митної справи» ІІ рангу.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, врегульовані положеннями Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Право вибору пенсійних виплат регламентоване статтею 10 Закону № 1058-ІV, відповідно до частини першої якої особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, нормами Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV (в редакцій, чинній на час проходження позивачем державної служби), Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон № 3723-ХІІ), Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі Закон № 889-VІІІ) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, чинними як станом на момент проходження позивачем державної служби, так і станом на день звернення до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший.

Судом установлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що згідно із записами у трудовій книжці б/н від 01.09.1976 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_3 від 19.06.2003 позивач працював у митних органах України з 30.09.1996 по 25.06.2019, що складає 22 роки 8 місяців 22 дні, у тому числі:

з 30.09.1996 по 31.08.2005 інспектором, старшим інспектором організаційно-оперативного сектора відділу боротьби з контрабандою, головним інспектором відділу по боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил, начальником організаційно-аналітичного сектора Служби по боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил Роздільнянської митниці Державної митної служби України (25.07.1997 прийняв Присягу державного службовця), що складає 8 років 11 місяців (записи у трудовій книжці №№ 16-29);

з 01.09.2005 по 30.06.2006 головним інспектором сектора організаційно-аналітичної роботи відділу митної варти та боротьби з контрабандою Котовської митниці Державної митної служби України, що складає 10 місяців (запис у трудовій книжці № 30);

з 01.07.2006 по 22.10.2008 начальником відділу організаційної та аналітичної роботи служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства Кучурганської митниці Державної митної служби України, що складає 2 роки 3 місяці 22 дні (записи у трудовій книжці №№ 31-34);

з 22.10.2008 по 02.11.2010 головним інспектором відділу організаційної та аналітичної роботи служби митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства, провідним інспектором оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, начальником аналітичного сектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, головним інспектором оперативного сектора на митному посту «Роздільна» Дністровської митниці Державної митної служби України, що складає 2 роки 10 днів (записи у трудовій книжці №№ 35-40);

з 03.11.2010 по 04.03.2015 начальником аналітичного сектора оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, головним інспектором оперативного сектора на митному посту «Роздільна», головним інспектором оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, головним інспектором оперативного сектора № 2 оперативного відділу служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, провідним інспектором, старшим інспектором оперативно-аналітичного відділу Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Південної митниці Міндоходів, що складає 4 роки 4 місяці (записи у трудовій книжці №№ 41-49);

з 04.03.2015 по 25.06.2019 державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного поста «Роздільна», державним інспектором сектору митного оформлення № 1 митного поста «Роздільна», заступником начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Роздільна», заступником начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС, що складає 4 роки 3 місяці 21 день (записи у трудовій книжці №№ 49-53).

25.06.2019 позивач звільнений із займаної посади заступника начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до пункту 3 частини першої статті 83, статті 86 Закону України «Про державну службу», статті 38 КЗпП України (запис у трудовій книжці № 53).

Станом на 01.05.2016 стаж роботи позивача на зазначених посадах складає 19 років 8 місяців.

У період роботи позивача на зазначених посадах йому: 25.07.1997 вперше присвоєно звання «Інспектор митної служби 3 рангу» (запис у трудовій книжці № 19); 25.07.1997 позивач прийняв Присягу державного службовця (запис у трудовій книжці № 20); 06.08.1999 позивачеві присвоєно звання «Інспектор митної служби 2 рангу» (запис у трудовій книжці № 23); 19.06.2001 позивачеві присвоєно дострокове чергове персональне звання «Інспектор митної служби 1 рангу» (запис у трудовій книжці № 24); 19.06.2003 позивачеві присвоєне персональне звання «Радник митної служби 3 рангу» (запис у трудовій книжці № 25); 01.04.2004 позивачеві присвоєно звання «Інспектор митної служби 1 рангу» (запис у трудовій книжці № 27); 29.06.2004 позивачеві присвоєне спеціальне звання «Радник митної служби ІІІ рангу» (запис у трудовій книжці № 28); 25.07.2006 позивачеві присвоєне спеціальне звання «Радник митної служби ІІ рангу» (запис у трудовій книжці № 32); 24.07.2013 позивачеві присвоєно 12 ранг державного службовця (запис у трудовій книжці № 45); 26.12.2013 позивачеві присвоєне спеціальне звання «Радник податкової та митної служби ІІ рангу» (запис у трудовій книжці № 47).

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIIІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Стаж державної служби до надбання чинності Законом № 889-VIIІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, який втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби було регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 283 (в редакцій, чинній на час проходження позивачем державної служби), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 2 Порядку № 283 було передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно із частиною вісімнадцятою статті 37 Закону № 3723-XII (в редакцій, чинній на час проходження позивачем державної служби), період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до статті 430 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV (в редакцій, чинній на час проходження позивачем державної служби), пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу».

Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Статтею 407 Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV (в редакцій, чинній на час проходження позивачем державної служби) передбачено, що посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Відповідно до статті 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Абзацом 1 частини першої статті 588 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Системний аналіз наведених норм права, чинних як у період проходження державної служби так і станом на день звернення позивача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший дає підстави стверджувати, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону № 889-VIIІ, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови від 25.03.2016 № 229 затверджений Порядок обчислення стажу державної служби (далі Порядок № 229), пунктом 4 якого передбачено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема серед іншого, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не зараховано певні періоди роботи позивача в митних органах України до стажу державної служби.

Стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках (пункт 5 Порядку № 229).

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIІI, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон № 3723-ХІІ) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік, страховий стаж та перебування на посаді державного службовця.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Судом установлено, що на момент звернення (16.03.2021) із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший позивачеві виповнилося 62 роки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622), відповідно до пункту 2 якого згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку № 622 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, чоловіки, які досягли віку 62 роки.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

В матеріалах справи наявні довідки за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, а саме:

довідка № 156 від 01.03.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видана на ім`я позивача про те, що він працював в Одеській митниці ДФС на посаді заступника начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Кучурган», відповідно до якої заробітна плата станом на березень 2021 року становить: посадовий оклад 6700, 00 грн., надбавка за ранг (Радник податкової та митної справи ІІ рангу) 600, 00 грн., надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 22 роки 8 місяців 14 днів) 3 350, 00 грн., усього 10 650, 00 грн. На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

довідка № 157 від 01.03.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видана на ім`я позивача для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» про те, що надбавки, премії та інші виплати за період з 01.05.2016 по 31.05.2019 усього становили: надбавка за інтенсивність праці 7 025, 93 грн.; надбавка за виконання особливо важливої роботи 1 976, 83 грн.; надбавка за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю 0, 00 грн.; виплата за додаткове навантаження 0, 00 грн.; премія місячна 222 131, 41 грн.; інші виплати (матеріальна допомога, премії тощо, нараховані за період, що перевищує календарний місяць 87 688, 46 грн.). На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Інші виплати: нарахована грошова допомога на оздоровлення 6 074, 50 грн. за період з 01.05.2016 по 31.05.2016; нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 8 509, 96 грн. за період з 01.11.2016 по 30.11.2016; нарахована грошова допомога на оздоровлення 7 664, 26 грн. за період з 01.05.2017 по 31.05.2017; нарахована грошова допомога на оздоровлення 16 294, 52 грн. за період з 01.06.2018 по 30.06.2018; нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 16 645, 44 грн. за період з 01.07.2018 по 30.11.2018; нарахована грошова допомога на оздоровлення 16 954, 91 грн. за період з 01.01.2019 по 31.01.2019; нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 15 544, 87 грн. за період з 01.05.2019 по 31.05.2019.

Оскільки станом на 01.05.2016 позивач обіймав посаду заступника начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС, яка відносить до категорії посад державної служби та мав більше 19 років стажу державної служби і на час звернення із заявою до відповідача про переведення з пенсії за віком, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», ОСОБА_1 мав понад 42 роки страхового стажу (протокол перерахунку пенсії від 16.06.2021) та досяг 62 роки, суд доходить висновку, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Як установлено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності його дій.

Натомість, позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не були спростовані відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд доходить висновку про протиправну відмову відповідача щодо не поновлення виплати пенсії позивачу, а відтак вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходив з такого.

В силу вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн. згідно з квитанцією № 21714 від 26.07.2021.

Суд, керуючись частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги результат вирішення спору щодо задоволення позовних вимог, присуджує позивачеві 908, 00 грн. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 13 від 19.03.2021 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити переведення ОСОБА_1 з 16.03.2021 на пенсію державного службовця з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою № 2603 від 16.03.2021 довідок Одеської митниці ДФС від 01.03.2021 № 156 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на березень 2021 року та від 01.03.2021 № 157 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за Порядком призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (зі змінами).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 0 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.