Справа № 120/17343/21-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 січня 2022 р. Справа № 120/17343/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні клопотання про заміну неналежного відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

04.01.22 р. надійшло клопотаня від відповідача про заміну первісного позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 на належного -Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

В подальшому ухвалою суду від 13.01.2022 р. запропоновано позивачу висловити позицію щодо заміни сторони.

18.01.2022 р. надійшли пояснення, в яких позивач заперечив проти заміни сторони вказуючи на дані із ЄДРПОУ, згідно яких зареєстровано як юридичну особу саме Вінницький обласний військовий комісаріат.

Оцінюючи подане клопотання, суд доходить висновку, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 48 КАС України суд першої інстанції, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Отже, як видно суд може допустити заміну відповідача у разі, якщо позов заявлено не до належного відповідача та за наявності згоди позивача.

При цьому, як вказує сам відповідач, Вінницький обласний військовий комісаріат переформовано у Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, тобто останній є правонаступником першого.

Суд акцентує увагу на тому, що згідно довідок №913/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України зареєстровано під кодом "08362793" - Вінницький обласний військовий комісаріат.

В подальшому, наказом №206 від 12.11.2020 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12.11.2020 р. переформовано у Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

05.01.2021 р. Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки внесено до відомчого обліку МОУ у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб , фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за кодом "08362793", про що свідчить довідка №1/21.

Отже, Вінницький обласний військовий комісаріат переформовано (реорганізовано) у Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, суд вважає за необхідне вирішити питання саме про заміну первісного відповідача його правонаступником, виходячи з наступного.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Відповідну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа № 524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Така позиція викладена в постанові ВС від 10.09.2020 р. у справі № 420/5772/18.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Відповідна правова позиція викладена в постанові ВС від 11.10.2019 р. (справа №812/14008/16).

Суд акцентує увагу, що згідно пункту 1 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 р. № 389 військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.

Завданням військових комісаріатів відповідно до покладених обов`язків є керівництво військовим обліком призовників і військовозобов`язаних на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, у тому числі в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників і військовозобов`язаних на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ), проведення призову громадян на військову службу в мирний і воєнний час, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів із числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства (п. 8 даного Положення).

Пунктом 8 Положення про Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, затвердженого наказом Командувача ВОК "Південь" СВ ЗСУ №908 від 17.12.2020 р., визначено, що завданням територіального центру є проведення заходів приски громадян до призовних дільниць,ведення військового обліку громадян, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів на території відповідальності, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів із числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства

Відтак, суд доходить висновку, що фактично повноваження Вінницького обласного військового комісаріату перейшли до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Із урахуванням даної норми суд вважає за необхідне замінити первісного відповідача Вінницький обласний військовий комісаріат на його правонаступника -Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Керуючись ст.ст. 52, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання відповідача про заміну неналежної сторони - відмовити.

Замінити Вінницький обласний військовий комісаріат його правонаступником Вінницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна