Справа № 540/3787/21
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/3787/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради Херсонської області ( далі - відповідач ), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської ради, яка полягає у відсутності розгляду клопотання ОСОБА_1 від 2 лютого 2021 року №114-2272-15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки площею 0,0048 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів;

- зобов`язати Херсонську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 2 лютого 2021 року №114-2272-15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0048 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів та затвердити цей проект на черговій сесії.

- стягнути з Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Херсонської міської ради, яка полягає у відсутності розгляду клопотання ОСОБА_1 від 2 лютого 2021 року №114-2272-15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки площею 0,0048 га за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів.

II. Позиція позивача, заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що у лютому 2021 року він звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, площею 0,0048 га за адресою: АДРЕСА_1 , як учасника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, проте до теперішнього часу Херсонською міської радою дане клопотання не розглянуто. З огляду на вказане, позивач вважає, що Херсонська міська рада допускає протиправну бездіяльність, яка полягає в ігноруванні щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,0048 га, для будівництва індивідуальних гаражів, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

28.08.2021 відповідачем надано відзив на позов, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що на пленарних засіданнях Херсонської міської ради неодноразово ( 20.05.2021, 23.07.2021, 03.09.2021) розглядалося питання щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки під будівництво індивідуального гаражу, однак за результатами голосування рішення не було прийнято. Наразі виконавчим органам підготовлено проект рішення № 4974 "Про затвердження учасникам антитерористичної операції, сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції, учасникам бойових дій та громадянам проектів землеустрою щодо відведення у власність вільних від забудови земельних ділянок у АДРЕСА_1 для будівництва індивідуальних гаражів та передачу їх у власність". Відповідач звертає увагу, що міська рада як колегіальний орган не має впливу на депутатів щодо голосування, а тому Херсонська міська рада виконала свій обов`язок щодо розгляду поданого позивачем клопотання, однак відсутність необхідної кількості голосів не дало можливості прийняти відповідне рішення. Звертає увагу на те, що Херсонська міська рада ще не прийняла остаточного рішення щодо затвердження відповідного проекту землеустрою, однак нею вживаються всі передбачені чинним законодавством та нормами Регламенту Херсонської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 11.12.2020 № 1(зі змінами) заходи, а тому позовні вимоги щодо протиправної бездіяльності Херсонської міської ради є безпідставними та не підлягають задоволенню.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 02.08.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, згідно якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивач є учасником бойових дій, з 20.10.014 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою ВЧ польова пошта В0095 від 29.10.2014 р. № 2173 та посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.12.2015 р., виданим Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування " Південь" ( а.с. 10,11).

16.10.2020 рішенням Херсонської міської ради № 2532 " Про дозвіл учасникам антитерористичної операції, сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції, учасникам бойових дій та громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність вільних від забудови земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1", та затвердженим до нього Додатку " Список учасників антитерористичної операції, сімей загиблих учасників антитерористичної операції, учасників бойових дій та громадян, яким надасться дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність вільних від забудови земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,0050 га за адресою: АДРЕСА_1 , під будівництво індивідуального гаражу із земель комунальної власності. ( а.с. 14-15).

02.02.2021 року ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг м.Херсона ( управління земельних відносин департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради) звернувся до Херсонського міського голови з клопотанням вх. №114-2272-15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передання у власність земельної ділянки, площею 0,0048 га, за адресою АДРЕСА_1 для будівництва індивідуальних гаражів. До заяви додано копію паспорта громадянина України; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; проект землеустрою щодо відведення у власність (спільну сумісну власність) земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер :01:001:3081; сформований електронний документ у форматі XML (на CD-диску).

Враховуючи, що на момент звернення до суду відповідачем не розглянуто вказане клопотання та вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом

V. Норми права, які застосував суд

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III ( далі - ЗК України) передбачено, зокрема

- суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. ( пункт "б" ч. 1 ст. 80 ЗК України);

- громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. (частини 1 -3 ст. 116 ЗК України).

- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). ( частина 6 ст. 118 ЗК України)

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. ( ч. 7 статі 118 ЗК України);

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

- відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

- громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара ( пункт "ґ" частини 1 ст. 121 ЗК України);

- сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. ( ч. 1 ст. 122 ЗК України)

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), яким передбачено, зокрема

- виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. ( п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР);

- рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. (частини 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР)

VI. Оцінка суду

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, громадяни України мають право на набуття права власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража. При цьому, питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або відмову у затвердженні такого проекту землеустрою є повноваженнями міської ради, що реалізовується шляхом розгляду на засіданнях міської ради, за результатами яких приймаються відповідні рішення.

Як встановлено судом спірність питання у даній справі полягає у протиправній бездіяльності відповідача щодо розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, площею 0,0048 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів та не прийняття будь-якого рішення за результатами його розгляду.

При цьому, відповідач не заперечує щодо не прийняття остаточного рішення стосовно оскаржуваного питання (затвердження відповідного проекту землеустрою), разом з тим вважає, що міська рада як колегіальний орган у рамках власних виключних повноважень неодноразово розглядала питання щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, по просп. Адмірала Сенявіна під будівництво індивідуального гаражу, виконавши покладений на неї законодавством обов`язок, проте рішення не було прийнято у зв`язку з не набранням достатньої кількості голосів депутатів Херсонської міської ради під час голосування для його прийняття.

Надаючи правову оцінку вказаній позиції відповідача, суд вказує про таке.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 6 ст. 49 Закону № 280/97-ВР депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Проте, суд зауважує, що незважаючи на те, що законодавець наділив депутатів місцевої ради правом ухвального голосу, це не звільняє їх від обов`язку забезпечити активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, нести обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконувати їх доручення. Однак зазначене, в даному випадку зроблено не було.

Відсутність рішення про затвердження проекту землеустрою або рішення про відмову із наведенням обґрунтованих підстав такої відмови, дає підстави для висновку про те, що Херсонською міською радою Херсонської області, як уповноважений орган, не прийняла жодного рішення з числа тих, які вона повинна була ухвалити за законом, що свідчить про її протиправну бездіяльність.

При цьому, посилання відповідача на неодноразовість розгляду клопотання позивача на пленарних засіданнях міської ради, суд не бере до уваги, оскільки сам лише факт розгляду клопотання не свідчить про виконання органом місцевого самоврядування обов`язку, покладеного на нього ст.118 ЗК України.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Що стосується способу захисту прав позивача, то суд виходить з того, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Ця мета відповідає ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі №826/14016/16 СМ, від 11.02.2019 року у справі № 2а-204/12 ).

Відповідачем не надано доказів правомірності своєї бездіяльності, яка виявилась у не розгляді клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки та не прийняття з цього питання рішення.

Таким чином, наслідком встановлення протиправної бездіяльності відповідача є зобов`язання останнього на найближчому пленарному засіданні міської ради розглянути клопотання позивача від 02.02.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0048 га за адресою: АДРЕСА_1 ) для будівництва індивідуальних гаражів та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Разом із тим, позовна вимога в частині зобов`язання відповідача на черговій сесії затвердити проект землеустрою задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, що Херсонська міська рада не прийняла жодного рішення за результатами розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0048 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуального гаражу, а тому суд вважає, що зобов`язання відповідача затвердити такий проект буде втручанням суду у дискреційні повноваження Херсонської міської ради, тобто фактичною підміною відповідного органу місцевого самоврядування.

Щодо стягнення з Херсонської міської ради Херсонської області на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Стаття 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова № 4) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пунктів 4,5 Постанови № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно із пунктом 9 Постанови № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів суду факту спричинення моральної шкоди, вини та протиправності дій відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням моральної шкоди, оскільки суду не було надано жодних доказів завдання позивачу фізичного болю, душевних страждань або приниження репутації фізичної особи (виписки з історії хвороби, дані медичного обстеження, докази втрати репутації тощо). Відтак - про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди.

VII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Частиною 1 статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Оскільки позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України " Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Херсонської міської ради Херсонської області ( місцезнаходження 73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, буд.37, код ЄРДПОУ 26347681 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонської міської ради, яка полягає у відсутності розгляду клопотання ОСОБА_1 від 2 лютого 2021 року №114-2272-15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки площею 0,0048 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів.

Зобов`язати Херсонську міську раду Херсонської області на найближчому пленарному засіданні міської ради розглянути клопотання ОСОБА_1 від 2 лютого 2021 року за вх. № 114-2272-15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0048 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 109040000