Справа № 260/4410/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2022 року м. Ужгород№ 260/4410/20
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в особі Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області якими зменшено відсоток що застосовується при нарахуванні та обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці з 90% на 60% - протиправними;

- скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в частині зменшення відсотку що застосовується при нарахуванні та обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці з 90% на 60%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести, за період з 19 лютого 2020 року, перерахунок та здійснити виплату судді у відставці ОСОБА_1 , довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% судової винагороди згідно довідки Закарпатського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02.5-20/4786 від 06.03.2020 року;

- стягнути судові витрати.

Позивач заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі №269/926/20, зобов`язано головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області з 19 лютого 2020р. провести перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді з врахуванням суддівської винагороди зазначеної в довідці Закарпатського апеляційного суду від 06.03.2020 року. Вказане рішення не було оскаржено та набрало законної сили 15 жовтня 2020р.

Однак 11 листопада 2020 року відповідач при виконанні рішення суду видав розпорядження про перерахунок, в якому безпідставно встановив 60% з розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

У відповіді позивачу відповідач послався на ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зазначивши що довічне грошове утримання судді виплачується в розмірі 50% суддівської винагороди з врахуванням стажу судді.

Позивач вважає, що відсоткове співвідношення вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стосовно суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є сталим, оскільки визначається на день призначення щомісячного довічного грошового утримання, відтак відповідач не мав права зменшувати його.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає та зазначає, що відсотковий показник довічного грошового утримання позивача був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та у відповідності із ч.3 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII, відповідно до якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Представник відповідача зазначає, що враховуючи норми Закону №1402-VIII, стаж роботи позивача на посаді судді становить 25 років 1 місяць 28 днів, а відтак щомісячне довічне грошове утримання при здійсненні перерахунку відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.09.2020р. по справі №260/926/20 не може становити більше 60% розміру суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, відтак Головне управління, діяло в межах чинного законодавства.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи (направлена на адресу суду 24.12.2021р.) повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08 грудня 2016 року рішенням Вищої ради юстиції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Апеляційного суду Закарпатської області №6.3.1-351 від 13.12.2016р. ОСОБА_1 відраховано зі штату Апеляційного суду Закарпатської області з 14 грудня 2016 року у зв`язку з поданням заяви про відставку та його звільненням з посади судді апеляційного суду Закарпатської області.

14.12.2016 року був здійснений розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідно до вказаного розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - такий становить 25 років 1 місяць 28 днів.

Зазначений розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці міститься в досліджених судом матеріалах пенсійної справи, сторонами не заперечується та не являється предметом даного позову.

15.12.2016р. Апеляційним судом Закарпатської області сформовано Подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з додатками), де окремо встановлено стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 25 років 1 місяць 28 днів та додана довідка Апеляційного суду Закарпатської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді від 15.12.2016р. де зазначено, що заробітна плата працюючого на відповідній посаді судді за грудень 2016р. складає 26400 грн. (в т.ч. оклад -17600 грн. та доплата за вислугу років (50%) - 8800 грн.).

28.12.2016р. позивачу за його заявою Протоколом №2331 призначено з 15 грудня 2016 року довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди, що на той момент складало суму в розмірі 21120 грн.

В 2017р. позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, який у Постанові від 13.04.2017р. (№308/2771/17 суддя Леміш О.М.) підтвердив, що стаж роботи судді позивача складає 25 років 1 місяць 28 днів, однак зобов`язав перерахувати довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від суддівської винагороди. Вказане рішення набрало законної сили 21.06.2017р.

18 липня 2017 року Розпорядженням ГУ ПФУ в Закарпатській області №817613 на підставі Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2017р. №308/2771/17 позивачу здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90% суддівської винагороди. Розмір грошового утримання на той момент складав суму в розмірі 23760 грн.

В 2018р. перерахунок був здійснено декілька раз, зокрема на підставі довідки Апеляційного суду Закарпатської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді від 14.08.2018р. де зазначено, що суддівська винагорода, яка вираховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді складає 29073,00 грн. (в т.ч. оклад -19382 грн. та доплата за вислугу років (50%) - 9691,00 грн.) та від 14.12.2018р. де зазначено, що суддівська винагорода, яка вираховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді збільшилася та складав суму 43609,50 грн. (в т.ч. оклад - 29073 грн. та доплата за вислугу років (50%) - 14536,50 грн.)

В 2020р. позивач декілька раз звертався до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки в т.ч. в січні 2020р. додавав нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання від 01.01.2020р. де зазначено, що суддівська винагорода, яка вираховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді складає 52054,50 грн. (в т.ч. оклад -34683 грн. та доплата за вислугу років (50%) - 17341,50 грн.) Розмір грошового утримання позивача на той момент складав суму в розмірі 46822,05 грн.

В березні 2020 року ОСОБА_1 знову звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки. До такої заяви було долучено довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02.5-20/4786 від 06.03.2020р., видану Закарпатським апеляційним судом, де зазначено, що суддівська винагорода, яка вираховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді складає 173415,00 грн. (в т.ч. оклад -115610 грн. та доплата за вислугу років (50%) - 57805,00 грн.)

05 травня 2020 року рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №13 у задоволенні поданої позивачем заяви було відмовлено у зв`язку з відсутністю права на такий перерахунок.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року (справа №260/926/20 суддя Ващилін Р.О. ) було визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці на підставі довідки Закарпатського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 06.03.2020 р. №02.5-20/4786 та зобов`язано перерахувати щомісячне довічне грошове утримання судді з врахуванням суддівської винагороди, зазначеної в довідці №02.5-20/4786 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Вказане рішення набрало законної сили 15 жовтня 2020р.

На підставі вищезгаданого рішення суду відповідачем було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням 60% розміру винагороди судді, з врахуванням зарахованого стажу роботи позивача на посаді судді -25 років та у відповідності із ч.3 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII, відповідно до якого, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Розмір довічного грошового утримання (60%) станом на жовтень 2020р. становив суму- 104049,00 грн. щомісяця.

Не погоджуючись із зазначеним перерахунком, позивач звернувся із заявою до відповідача.

04 грудня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області повідомило позивача, що підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди відсутні, оскільки відповідно ст.142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання з 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, до 60% протиправними та такими, що порушують конституційні права судді у відставці, які є невід`ємною частиною суддівської незалежності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII.

Згідно із п.2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з ч.3 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.3 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Спірним у даному випадку є питання який відсоток суддівської винагороди підлягає застосуванню при здійсненні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області перерахунку раніше призначеного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відсоток розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на рівні 90%, на врахуванні якого наполягає позивач, визначався на підставі ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI (з урахуванням п.4 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016), виходячи з 25 років суддівського стажу позивача.

Пунктом 4 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 визначено наступне: " - ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Отже, маючи 25 років суддівського стажу, позивач, згідно ч.3 ст.141 Закону від 07.07.2010 року №2453-VI, набував право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, за Законом від 07.07.2010 року №2453-VI грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018). Загальновідомим також є факт, що Закон від 07.07.2010 року №2453-VI втратив чинність в частині регулювання щомісячного грошового утримання.

Чинним Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч.3, 4 ст.135 Закону №1402-VIII).

Питання перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддів у відставці прямо врегульовано ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII, де передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами. Тобто, для виконання вимог ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII немає ніякої необхідності у додатковому нормативно-правовому акті чи роз`ясненні.

Конституційний Суд України у Рішенні від 18.02.2020р. у справі № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

За правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у рішенні від 16.06.2020 року по зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, наявне право (підстава) права (підстави) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI.

З 18.02.2020 року (з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року) Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність.

Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Неможливо використовувати для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №2453-VI.

Враховуючи положення ч.2 ст.142 Закону №1402-VIII та суддівський стаж позивача 25 років, щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому суд зауважує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.

Аналогічного висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у Постанові від 17 червня 2021 року (справа №260/353/21) та П`ятий апеляційний адміністративний суд у Постанові від 29 березня 2021 року (справа №420/10003/20).

Крім того, аналогічну правову позицію було висловлено у Постанові Верховного суду у справі №580/492/21 від 08 листопада 2021 року.

Як зазначалось вище, відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, оскільки стаж роботи позивача, на момент звільнення з посади судді- стаж, який враховувався для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці становив 25 років, щомісячне довічне грошове утримання повинно виплачуватись позивачу в розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та в даному випадку складало суму в розмірі 104049,00 грн. в місяць.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 щодо розрахунку відсоткового значення розміру суддівської винагороди 60% (25 років стажу судді), діяло у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк