Справа № 620/15498/21
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року Чернігів Справа № 620/15498/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Міністерство юстиції України про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

У С Т А Н О В И В:

Академія Державної пенітенціарної служби ( далі також Академія, позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Міністерство юстиції України (далі також третя особа), про стягнення з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з утриманням позивача в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 99616,16 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на обов`язок відповідача щодо відшкодування витрат на утримання у вищому військовому навчальному закладі, по видам забезпечення, у зв`язку з достроковим розірванням контракту. Проте станом на день звернення до суду відповідач оплати витрат не здійснив, що й стало підставою для подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.11.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено, за правилами спрощено позовного без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, подано до суду відзив на позов, в якому останній не визнає позовних вимог і просить відмовити у їх задоволенні, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки у відповідності до пункту 9 Порядку від 12.04.2017 №261 повторне прийняття особи на службу в поліцію є підставою для припинення стягнення витрат. Наказом від 21.09.2021 №309 о/с він прийнятий до відділу кримінальної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП на посаду оперуповноваженого, тому правові підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, - відсутні.

Представником третьої особи подано письмові пояснення, в яких підтримує позов Академії Державної пенітенціарної служби та просить його задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

На підставі наказу Академії Державної пенітенціарної служби від 22.07.2017 №252/ОД позивач зарахований з 15.08.2017 курсантом першого курсу денної форми навчання, за державним замовленням (а.с.10).

27.04.2018 між Академією Державної пенітенціарної служби та ОСОБА_1 укладено Контракт №423 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України (далі - Контракт) (а.с.11-12).

Відповідно до наказу Академії Державної пенітенціарної служби від 17.06.2021 №97/ОС, ОСОБА_1 присвоєно ступінь вищої освіти «бакалавр» з галузі знань «Право» та видано диплом про освіту (а.с.13).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 1226/к від 18.06.2021 ОСОБА_1 присвоєно первинне спеціальне звання лейтенанта внутрішньої служби (а.с.14).

Відповідно до наказу Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» від 17.09.2021 № 187/ОС-21, ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням (а.с.15).

Відповідно до умов вище зазначених Контракту, відповідач навчався в Академії Державної пенітенціарної служби на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію». Витрати відшкодовуються в повному розмірі за весь період фактичного навчання.

Згідно довідки-розрахунку від 18.06.2021 № 5/1689 витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби, загальна сума визначених до відшкодування витрат, за період з 15.08.2017 по 16.06.2021, становить 99616,16 грн, в тому числі:

- грошове забезпечення з нарахуваннями 62661,18 грн;

- продовольче забезпечення 23870,78 грн;

- речове забезпечення 7827,86 грн;

- медичне забезпечення 633,63 грн;

- оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії 4622,71 грн (а.с.19).

22.09.2021 відповідачу вручено повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі з довідкою-розрахунком від 18.06.2021 № 5/1689 (а.с.17).

Відповідно до Акту Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» відповідач відмовився від підпису на повідомленні (а.с. 18).

Відповідач в добровільному порядку кошти на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, не сплатив.

Враховуючи факт звільнення відповідача, позивач вважає, що останній має відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, в результаті чого, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.1 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV передбачено, що на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

В силу ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно п. 1 ч. 8 ст. 14 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

На спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України "Про державну службу". Віднесення посад цих спеціалістів до відповідних категорій посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Регулювання трудових правовідносин у процесі проходження служби, порядок застосування дисциплінарних стягнень та процедура звільнення працівників кримінально-виконавчої служби регулюється спеціальним Законом України "Про Національну поліцію".

Так, приписами ст. 74 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно з п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

За п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з пунктом 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261, (далі - Порядок) цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Як передбачено п.2 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалась.

Підстави та порядок відшкодування визначаються положеннями ч.4 ст.74 Закону України "Про Національну поліцію" та контрактом.

За змістом п.п. 4, 5 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період його фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

Згідно з п.9 Порядку №261 стягнення суми витрат припиняється в разі:

- поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу;

- повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

Матеріалами справи встановлено, що контракт про здобуття освіти укладено між позивачем і відповідачем та він фактично є підставою виникнення прав та обов`язків виключно для сторін вказаного правочину.

Відповідно до пункту 1 та пункту 3 розділу II Контракту про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства Юстиції України, відповідач зобов`язаний після отримання повідомлення із зобов`язанням на протязі 30 днів відшкодувати Академії Державної пенітенціарної служби витрати пов`язані з його утриманням, в повному розмірі за весь період фактичного навчання.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач хоча і був звільнений зі служби за власним бажанням відповідно до наказу Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» від 17.09.2021 № 187/ОС-21, тобто до спливу трьох років, проте він відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 21.09.2021 №309 о/с ОСОБА_1 прийнятий до відділу кримінальної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП на посаду оперуповноваженого.

Таким чином, ОСОБА_1 на час розгляду судом справи проходить службу в поліції, яка є рівнозначною службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, а тому правові підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до п. 9 Порядку № 261 стягнення суми витрат припиняється, зокрема, в разі повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Відтак, враховуючи, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 21.09.2021 №309 о/с відповідача прийнято на службу до відділу кримінальної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП на посаду оперуповноваженого, суд приходить до висновку, що стягнення суми витрат припиняється в силу положень п.9 Порядку №261.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, суд зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: Академія Державної пенітенціарної служби вул.Гонча, 34,м.Чернігів,14000 .

Відповідач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Третя особа: Міністерство юстиції України, вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, .

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2022 року.

Суддя І.І. Соломко