Справа № 159/7664/21
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/7664/21
Провадження № 2-а/159/25/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Лесика В.О.,

за участі секретаря - Щесюк Н.Й.,

представника позивача - Чорної Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

24 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, в якому прохає скасувати постанову серії ЕАО №5133264 від 10.12.2021 року, винесену поліцейським 2 батальйону 1 роти Відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області сержантом поліції Приступчуком Дмитром Олеговичем про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн., за ч.6 ст.121 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним, що згідно оскаржуваної постанови він 10.12.2021 року о 18 год. 26 хв., на 382 км. а/д М-07 керував автомобілем МАН д/н НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом марки «Kogel» н.з. НОМЕР_2 , у якому не освітлювався державний номерний знак в темну пору доби, що не дає змоги визначити символи державного номерного знаку з відстані 20 м., чим порушив п.2.9 (в) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП. Заперечує факт вчинення ним правопорушення, зазначеного у оскаржуваній постанові і вважає оскаржувану постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, не заперечуючи факту проїзду вказаним в оскаржуваній постанові транспортним засобом у час та місці зазначених у постанові, однак заперечує факт вчинення ним правопорушення. Вказує на те, що перед початком руху транспортного засобу номерний знак був освітлений,і можливо прийшов в непридатність під час руху, однак він об`єктивно не міг бачити оскільки довжина транспортного засобу складає близько 25-30 м.Посилаючись на допущені відповідачем порушення вимог ст.ст. 251, 252, 268, 287-289 КУпАП, позивач прохає скасувати оскаржувану постанову. Крім того, прохає стягнути з відповідача витрати по оплаті правничої допомоги у сумі 2000 грн. та судовий збір.

Стислий виклад заперечень відповідача.

18.01.2022 року представником відповідача було подано відзив на позов, з якого вбачається, що позов не визнає і заперечує проти його задоволення.

Представник відповідача у відзиві вказує, що поліцейський виявивши порушення правил дорожнього руху позивачем, правомірно виніс постанову про притягнення останнього до відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (в) ПДР України, які були зафіксовані на нагрудну камеру поліцейського. Заперечуючи проти позову посилається на те, що дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України.

Крім того, щодо витрат на правничу допомогу, вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені відповідними доказами.

На підтвердження правомірності та законності дії поліцейського до відзиву долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 24.12.2021 року.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

У ході розгляду справи представник позивача Чорна Б.М. позов підтримала з підстав викладених у ньому та прохає його задовольнити.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Предметом оскарження є постанова серії ЕАО №5133264 від 10.12.2021 року, винесена поліцейським 2 батальйону 1 роти Відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області сержантом поліції Приступчуком Дмитром Олеговичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови позивач 10.12.2021 року о 18 год. 26 хв. на а/д М07 382 км. 400 м. керував транспортним засобом марки МАН д/н НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом марки «Kogel» н.з. НОМЕР_2 , у якому не освітлювався державний номерний знак в темну пору доби, що не дає змоги визначити символи державного номерного знаку з відстані 20 м., чим порушив п.2.9 (в) ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 4 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такий превентивний захід як зупинення транспортного засобу.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 6 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п.2.9 «в» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Таким чином, зазначений пункт Правил дорожнього руху вимагає від водія, щоб номерний знак автомобіля у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості був освітлений, незалежно від того, можна чітко визначити його символи з відстані 20 м., чи ні. Для такого освітлення автомобіль має мати відповідне облаштування та джерело енергії, за справністю яких водій зобов`язаний стежити.

Відповідно до п.2.3 ПДР України водій для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом зобов`язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектацію транспортного засобу.

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач вказує, що перед початком руху транспортного засобу номерний знак був освітлений,і можливо прийшов в непридатність під час руху, однак він об`єктивно не міг бачити оскільки довжина транспортного засобу складає близько 25-30 м.Крім цього, посилається на ряд процесуальних порушень поліцейським при винесенні постанови, оскільки оскаржувана постанова йому на місці зупинки транспортного засобу не надавалась, не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав.

Так, відповідач як на доказ посилається на відеофіскацію з боді - камери поліцейського, з місця вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Разом з тим, при перегляді в судовому засіданні відео запису встановлено недостатнє освітлення номерного знаку транспортного засобу, після чого надано позивачем пояснення, що така несправність виникла під час руху і він не мав можливості її виявити.

Згідно п.31.5 ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п.31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконання вимог п.9.9 і 9.11 цих Правил.

Таким чином, закон враховує те, що автомобіль в цілому є механізмом і складається з механізмів і пристроїв, яким властиво виходити з ладу, в тому числі і в дорозі. На такий випадок закон регулює, як водію діяти, коли несправність виникла у дорозі. Таке регулювання побудоване на тому, що закон зазначає перелік несправностей, які не дають можливості продовжувати рух (зокрема, п.31.6 Правил), несправності, які дозволяють рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту (п.31.5 ПДР України).

Номерний знак освітлюється пристроєм, який може вийти з ладу в дорозі.

Однак, відповідач не довів, що позивач знав про вихід з ладу пристрою, який освітлює номерний знак.

Відсутність такої несправності як вихід з ладу пристрою, який освітлює номерний знак, у переліку несправностей, які дозволяють рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, передбаченому п.31.4 Правил, не означає, що подальший рух транспортного засобу у випадку такої несправності заборонений. Такі випадки передбачає п.31.6 Правил. Серед передбачених цим пунктів випадків випадку несправності пристрою, який освітлює номерний знак, немає.

Отже, позивач після того як поліцейський звернув його увагу на неосвітлений номерний знак, мав, відповідно до п.31.5 ПДР України, вжити заходів для усунення несправності пристрою, який освітлює номерний знак, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконання вимог п.9.9 і 9.11 цих Правил.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

У той же час, відповідачем при винесенні постанови не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає недостатніми для притягнення позивача до адміністравтиної відповідальності.

Відтак, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 454 грн. підлягають стягненню з Управління патрульної поліції у Волинській області на користь позивача.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульований положеннями ст. 134 КАС України.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Тобто, сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Такі витрати повинні бути обґрунтованими та доведеними стороною в процесі.

На підтвердження доказів надання правничої допомоги позивачем лише подано договір №19/21 про надання правничої/правової допомоги від 22.12.2021.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів оплати гонорару (квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касовий чек) , а тому такі витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.ст.247, 271, 280, 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Постанову поліцейського Відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області сержанта поліції Приступчука Дмитра Олеговича від 10 грудня 2021 року серії ЕАО №5133264, якою піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч.6 ст.121 КУпАП у виді штрафу в сумі 850 грн. - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача - Чорна Богдана Миколаївна, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю №876 від 27.01.2017, адреса: 45000, Волинська область, м.Ковель, вул.Черняховського, 96.

Відповідач - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, , адреса: 43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Залізнична, 15.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 07 лютого 2022 року.

Головуючий: В.О.Лесик