Справа № 201/7922/21
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/7922/21
Провадження № 2-а/201/3/22
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2022 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 27/1518 від 28.07.2021р.,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2021р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 27/1518 від 28.07.2021р.

В обґрунтування позову вказує, що 28.07.2021р. Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської міською ради прийнята постанова №27/1518 від 28.07.2021р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 грн. Позивачка вважає, що постанова є незаконною, підлягає скасуванню. ОСОБА_1 працює офіціантом у закладі «Білий Налив (49000, м. Дніпро вул. Магдебурзького права, 4А). 28.06.2021р. у закладі знаходились відвідувачі, на вигляд 20-25 років, що не викликало у позивача сумніву у досягненні ними повноліття. Однак, як зазначено в протоколі, дата народження особи, якій нібито продано два келихи алкогольного напою, ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, особа мала досягти повноліття через два місяці.

Обов`язок продавця отримати (вимагати) у покупця документ, що засвідчує його вік виникає тільки у разі виникнення сумніву, щодо досягнення покупцем 18-ти річного віку. Крім того, при складанні протоколу поліцейські не показали посвідчення, не назвали орган, посадовою особою якого вони є.

Хто саме зазначений у протоколі як неповнолітня особа позивачці невідомо, оскільки неповнолітню особу не було встановлено, документів, що посвідчують особу позивачці не було пред`явлено. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими не не роз`яснено позивачці її права та обов`язки, позбавлено права надати пояснення, не надано протоколу для ознайомлення, а було надано для ознайомлення лише після його підписання, чим позбавлено позивача права надати зауваження на зміст протоколу. Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не була присутньою при продажі алкогольних напоїв неповнолітній особі, свідків у протоколі не зазначені, що взагалі. На переконання позивачки їх не було. Пояснення осіб, вказаних у протоколі (правопорушник, неповнолітня особа, свідки) пишуться завжди особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення. Однак пояснення неповнолітньої особи складалось невідомо де і підписувалося цією особою чи будь-якою іншою особою (такі пояснення взагалі не були надані та з`явилися тільки в матеріалах адміністративної справи). Документи, що засвідчують особу неповнолітнього не пред`являлись позивачці як продавцю. Відмова позивачки підписати пояснення, написані власноручно особою, яка склала протокол, розцінена як відмова надати пояснення.

Про оскаржувану постанову позивачка дізналась 04.08.2021р. випадково, знайшовши лист з постановою біля ліфту на першому поверсі будинку. У протоколі не зазначалося місце розгляду справи. Тому позивачка не знала про час і місце розгляду справи. Як з`ясувалось з постанови, справу про адміністративне правопорушення направлено на розгляд Адміністративній комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради. На задоволенні позовних вимог наполягала.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ Наумової О.С. від 16.08.2021р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Визначено проводити розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивачка надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а.с. 29).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 15, 17, 26 - 28). Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. Відзиву на позовну заяву не надав, а також не надав доказів на обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення правил роздрібної торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами відповідними доказами.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною 4 ст. 15-3 зазначеного Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв`язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності.

При цьому, слід враховувати, що Закон визначає, що необхідною умовою для відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 17 цього Закону, є доведеність факту продажу забороненого товару неповнолітній особі.

Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.06.2021р. Інспектором ЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Колескар Я.О. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 716825 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, у якому вказано, що 28.06.2021р. приблизно о 19 год. 39 хв. ОСОБА_1 , 2002 р.н., знаходячись на своєму робочому місці, а саме, у закладі « Білий Налив », що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Магдебурзького права, 4-А , здійснила продаж алкогольних напоїв, 2-х келихів яблучного сидору за ціною 58,00 грн. неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 716825 від 28.06.2021р. Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради 28.07.2021р. винесено постанову №27/1518, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. (а.с. 3).

Із диспозиції ч. 2 ст. 156 КУпАП видно, що зазначена норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, порушення яких і буде підставою для адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

У даному випадку, в оскаржуваній постанові адміністративної комісії, а також у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на нормативно-правовий акт та його норми, порушення яких інкримінується позивачці.

Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що не була присутня на засіданні адміністративної комісії, оскільки не була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду адміністративного матеріалу, складеного відносно неї.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу і повідомляється про розгляд адміністративної справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення від 28.06.2021р., ОСОБА_1 не була повідомлена про дату, час та місце (адресу) розгляду адміністративного матеріалу, складеного відносно неї (а.с. 4).

Отже, з матеріалів справи не видно, що позивачка була в установленому законом порядку повідомлена про те, що розгляд адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради адміністративного матеріалу відносно неї за ч. 2 ст. 156 КУпАП відбудеться 28.07.2021р.

Доказів на спростування вказаного відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Стороною відповідача не надано суду копію чеку на підтвердження продажу підакцизного товару неповнолітній особі позивачем, хоча про наявність такого чеку вказано в постанові про накладення адміністративного стягнення.

До того ж, не встановлені обставини виявлення правопорушення, відсутні свідки події, рапорти та пояснення поліцейських, які виявили скоєння правопорушення.

Також суд не може надати правової оцінки письмовим поясненням неповнолітньої особи, у разі їх наявності, оскільки не можливо встановити чи додержано інспекторами поліції правила допиту неповнолітніх свідків (проводиться за присутності педагога або одного із батьків).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 716825 від 28.06.2021р. зазначено, що нічого не вилучалося.

В той же час безпосереднім об`єктом правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП стали 2 келиха яблучного сидору, які всупереч зазначеній вимозі закону інспектором ЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Колескар Я.О. вилучені не були.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі.

В даному випадку адміністративною комісією при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП не надано оцінку тому факту, що жодних об`єктивних доказів реалізації позивачкою у встановлений час та дату товару, який є предметом правопорушення, як і доказів того, що цей товар вилучався у неповнолітнього ОСОБА_2 , не надано, відтак відповідачем в порушення вимог ст. 245 КУпАП не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, не дотримано вимоги ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність як окремо, так і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, не можна вважати доведеним та прийняте відповідачем рішення не відповідає матеріалам справи і вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови не було достовірно з`ясовано всі обставини справи та не була доведена вина позивачки.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності згідно з ч. 2 ст. 156 КУпАП, а відтак заявлений ОСОБА_1 позов про скасування спірної постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підставним, та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 16.08.2021р. позивачка сплатила судовий збір у розмірі 454,00 грн., тому ці витрати слід присудити на її користь.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 9, 156, 218, 245, 251, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП та керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 19, п.1 ч.1 ст. 20, ст.ст. 44, 72-77, 139, 242-246, 255, 257-262, 268, 271, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 27/1518 від 28.07.2021р. - задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради № 27/1518 від 28.07.2021р. про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 10200,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, грошові кошти в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлений 10 січня 2022 року.

Суддя О.С. Наумова