Справа № 214/10286/21
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а/214/58/22
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

01 лютого 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. військового комісара Саксаганського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Семенчука Олександра Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, третя особа державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисечко Ірина Володимирівна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову №56 від 05.11.2021 року, складену тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара (керівника) Саксаганського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області майором Семенчуком О.В., а також стягнути з відповідача на його користь витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з додатку «Дія» він дізнався про перебування на виконанні у відділі ДВС виконавчого провадження з примусового виконання постанови №56 від 05.11.2021 року, винесеної відповідачем відносно позивача за порушення ч. 2 ст. 210 КУпАП. Згідно вказаної постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 1700 грн. 00 коп., яке в подальшому подвоїлось до розміру 3400 грн. 00 коп. Позивач зазначає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності через неприбуття за викликом до Саксаганського РТЦК та СП на зазначену у повістці дату, а саме 30.09.2021 року, яку він отримав особисто під підпис, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач вказує, що не з`явився за викликом 30.09.2021 року за повісткою, оскільки знаходився на лікарняному з 31.08.2021 року по 02.09.2021 року, з 21.09.2021 року по 24.09.2021 року, з 24.09.2021 року по 29.09.2021 року, з 29.09.2021 року по 04.10.2021 року, з 29.10.2021 року по 01.11.2021 року, з 01.11.2021 року по 04.11.2021 року. Позивач із винесеною постановою не згоден, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

28.01.2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого, представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначив, що позивач на теперішній час перебуває у віці від 18 до 27 років, тому відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є призовником. 20.09.2021 року позивач був направлений на додаткове медичне обстеження до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова з одночасним отриманням ним 20.09.2021 року під особистий підпис повістки для явки до Саксаганського РТЦК та СП на 30.09.2021 року для пред`явлення Акту дослідження стану здоров`я після проведеного відповідного додаткового обстеження у лікарні. Однак 30.09.2021 року позивач по повістці не з`явився, жодної інформації стосовно свого неприбуття до Саксаганського РТЦК та СП на зазначену у повістці дату не надав. Жодних повідомлень у триденний строк (та по дату надання відзиву) від керівників лікувальних закладів стосовно перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходило. Станом на 28.01.2022 року жодного Акту позивачем після направлення його 20.09.2021 року на додаткове медичне обстеження до Саксаганського РТЦК та СП надано не було, а також до матеріалів позовної заяви теж не долучено, що на думку представника відповідача, вказує та підтверджує безсумнівне, тривале, пряме порушення чинного законодавства з боку позивача. Даний факт неявки позивача по повістці на 30.09.2021 року зазначено у протоколі №56 від 20.10.2021 року. Також, позивач, після початку чергового призиву громадян України на строкову військову службу, не з`явився особисто у десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, як того вимагає законодавство, а отже з 11.10.2021 року вкотре систематично порушив вимоги чинного законодавства під час призову на строкову військову службу. Протокол №56 щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП було складено та надіслано поштовим відправленням на адресу позивача 20.10.2021 року, з одночасним його викликом на розгляд справи о 10 год. 00 хв. 05.11.2021 року. Проте позивач на розгляд справи не прибув та відносно нього було складено (винесено) та надіслано поштовим відправленням постанову №56 від 05.11.2021 року. Отже, представник відповідача, вважає, що будь-якої вини чи протиправних дій з боку Саксаганського РТЦК та СП відносно позивача допущено не було, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Третя особа заяв до суду не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, 20.09.2021 року позивач під особистий підпис отримав повістку про необхідність з`явитись на 09 год. 00 хв. 30.09.2021 року до призовної дільниці Саксаганського РТЦК та СП.

20.10.2021 року, НВП Саксаганського РТЦК та СП майором ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 складено протокол №56, згідно якого громадянин призовного віку ОСОБА_1 не з`явився (не прибув) по повістці 30.09.2021 року, яку отримав особисто під особистий підпис 20.09.2021 року, до Саксаганського РТЦК та СП, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1, абз. 1,2 ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та після початку проведення чергового призову громадян України на строкову військову службу у жовтні грудні 2021 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2021 року №71/2021, не з`явився (не прибув) до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 у десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову у разі, якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, чим порушив вимоги абз. 3 ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. У вказаному протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено ст.ст. 59, 63 Конституції України та його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Постановою ТВО військового комісара (керівника) Саксаганського РТЦК та СП майора Семенчука О.В. №56 від 05.11.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. 00 коп. Вказана постанова, згідно відповідної відмітки у ній, була надіслана ОСОБА_1

23.11.2021 року, за заявою ТВО військового комісара (керівника) Саксаганського РТЦК та СП майора ОСОБА_3 , державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисечко В.В. відкрито виконавче провадження №67637380, з виконання постанови №56 від 05.11.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп.

Також, на підтвердження поважності причини неприбуття за викликом по повістці до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 до суду надано копії інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я, згідно яких останній перебував на лікарняному, у т.ч. в період з 29.09.2021 року по 04.10.2021 року.

Приписами ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Відповідно до ч. 8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову: призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці; у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України; призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за новим місцем проживання для взяття на військовий облік; керівники підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування та форм власності на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки забезпечують своєчасне прибуття громадян призовного віку до призовних дільниць.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Статтею 283 КУпАП, зокрема, визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 268 КУпАП, визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Так, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення представником відповідача долучено копію розписки про отримання повістки про виклик на 30.09.2021 року.
Разом з тим, згідно змісту протоколу №56 від 20.10.2021 року, встановлено, що останній було складено за відсутності особи щодо якої його складено, отже до зазначення у нього про роз`яснення позивачеві його прав та обов`язків, а також повідомлення про час, дату та місце розгляду справи, суд ставиться критично. У поданому відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначив про надіслання вказаного протоколу на адресу позивача, проте стороною відповідача не було надано до суду як доказів надіслання вказаного протоколу, так і доказів його отримання.
Разом з тим, спірна постанова також була винесена за відсутності позивача. Даний факт сторонами не оскаржується. При цьому доказів наслання спірної постанови на адресу позивача, та її отримання (або відмови отримання поштової кореспонденції), суду також надано не було.
Відтак у суду виникають сумніви щодо обізнаності позивача про існування винесеної щодо нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Одним з прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право на захист/юридичну допомогу, таке право становить одну з основоположних засад справедливого розгляду.
Як вже зазначалося вище, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.77 КАС України).
Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Відповідачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення посадовою особою не було дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку з підстав порушення процедури розгляду адміністративного матеріалу, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Питання розподілу судових витрат по справі суд вирішує відповідно до положень ст. 139 КАС України.
ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1), отже суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 9, 210, 235, 245, 251, 268, 279, 280 КУпАП, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову №56 від 05.11.2021 року, складену тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара (керівника) Саксаганського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області майором ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальностіза вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Саксаганського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (, адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Технічна, 36) витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Попов