Справа № 307/4819/21
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/4819/21
Провадження № 2-а/307/44/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді - Чопик В.В., при секретарі - Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №571960 від 09.11.2021 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що постановою інспектора СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції Цонинця Ігоря Васильовича серії БАВ № 571960 від 09.11.2021р. його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення винесена поліцейським 09.11.2021р. об 11 год. 40 хв.

Його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що «09.11.2021р. о 10 год. 24 хв. в смт. Буштино по вул. Головна водій ОСОБА_1 керував погрущиком САТ, д.н.з.Б/Н. без посвідчення водія відповідної категорії, та без свідоцтва про реєстрацію на Т/З».

Вважає, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно і незаконно, у зв`язку з чим винесена посадовою особою відповідача постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, необґрунтованою та підлягає визнанню протиправною та скасуванню, виходячи з наступних мотивів.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачене відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Поряд з цим, ним не було допущено порушень правил дорожнього руху, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення відносно нього була винесена безпідставно.

Відповідно до посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 07.06.2018 р. він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_1 , має право на керування тракторів з потужністю двигуна до 73,5 кВт.

Тому стверджує, що висновок поліцейського про відсутність у нього права керування транспортним засобом не відповідає дійсності.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 від 25.04.2019р. зареєстровано транспортний засіб марки «CATERPILLARM315» державний номерний знак « НОМЕР_3 ».

Тому також стверджує, що висновок поліцейського про відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу також не відповідає дійсності.

Крім цього стверджує, що відсутність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Разом з цим стверджує, що Постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №571960 від 09.11.2021р. не містить посилання на відповідний пункт ПДР України, що встановлює вимоги, а також на жодні докази, на яких ґрунтується висновок посадової особи про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Такі докази до постанови по справі про адміністративне правопорушення не додані.

Також посадовою особою відповідача було порушено встановлений законом порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою.

Оскаржувана постанова винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

А також оскаржуване ним рішення відповідача було винесено 09.11.2021р.

Поряд з цим, копія постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення у його присутності посадовою особою не складалася, після її винесення йому не вручалася чи будь-яким іншим чином не направлялася.

Про факт притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 3400 грн. йому стало відомо у сервісному центрі МВС України у м. Тячів, де здійснював заміну посвідчення водія на керування транспортними засобами.

Під час отримання зазначеної адміністративної послуги працівником сервісного центру його було проінформовано про наявність відомостей у базі даних щодо непогашеного штрафу за порушення правил дорожнього руху у сумі 3400 грн. згідно постанови, винесеної щодо нього поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Після цього він одразу ж звернувся до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області з вимогою про надання копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наступного після цього дня, а саме 22.12.2021р. копію постанови серії БАВ №571960 від 09.11.2021р. була отримана ним безпосередньо у Тячівському РВП ГУНП в Закарпатській області, про що свідчить відмітка особи, яка надавала документ, на копії постанови.

Такими чином, без отримання у встановленому порядку копії постанови серії БАВ №571960 від 09.11.2021р. він не мав можливості оскаржити її у встановленому законом порядку шляхом звернення до суду у строки, що обчислювалися з моменту прийняття такого рішення.

Тому просить суд поновити йому - позивачу ОСОБА_1 , строк звернення до адміністративного суду з позовом до Тячівському РВП ГУНП в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови інспектора СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції Цонинця Ігоря Васильовича серії БАВ №571960 від 09.11.2021р. та визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції Цонинця Ігоря Васильовича серії БАВ №571960 від 09.11.2021р., згідно якої його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп. та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області на його, користь понесені у зв`язку з розглядом адміністративної справи судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2022 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в спрощеному порядку без викликом сторін.

Суд, дослідивши наявні у справі докази приходить до на ступного висновку.

Судом встановлено, що постановою від постановою інспектора СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції Цонинця Ігоря Васильовича серії БАВ № 571960 від 09.11.2021р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп.

У постанові зазначено, що 09.11.2021р. о 10 год. 24 хв. в смт. Буштино по вул. Головна водій ОСОБА_1 керував погрущиком САТ, д.н.з.Б/Н. без посвідчення водія відповідної категорії, та без свідоцтва про реєстрацію на Т/З, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідачем не подано жодних доказів в обґрунтування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, при цьому з доводів позовної заяви вбачається, що позивач зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення не вчиняв, вимоги Правил дорожнього руху не порушував, тому підстави для накладення адміністративного стягнення були відсутні.

Відповідачем під час розгляду справи жодним належним доказом не підтверджено факту вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення, тому суд вважає, що всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України відповідач не довів правомірності своїх дій.

Доводи позивача, про не порушення правил дорожнього руху, відповідачем не спростовані, будь-які підтвердження порушення ним правил дорожнього руху (фото фіксація, покази свідків) суду не подані.

В матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували доводи позову про недотримання при винесення оскаржуваної постанови приписів ст.ст. 7, 245 КУпАП, чим порушено законні права позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки наявні у матеріалах справи докази вказують на відсутність підстав про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України, що свідчить про відсутність відповідного складу правопорушення в діях позивача, суд вважає необхідним скасувати оскаржувану постанову.

За таких обставин позов слід визнати обґрунтованим, тому він підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 132Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,пов`язаних з розглядом справи,крім іншого,належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 454,00 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.

Керуючись ст. 2, 6-11, 72-77, 90, 94, 139, 242-246, 250, 255, 257, 286 КАС України, ст. ст. 251-252, 280 КУпАП, -

ВИРІШИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції Цонинця Ігоря Васильовича серії БАВ №571960 від 09.11.2021р., згідно якої мене було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Ракоці, 13, ) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат в сумі 454 грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою: http://court.gov.ua/sud0711/.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Тячівський районний суд Закарпатської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач: Тячівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, місце розташування: м. Тячів, вул. Нересенська, 1, Закарпатської області.

Суддя: В.В. Чопик