Справа № 540/7608/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/7608/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродукт Логістік" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.11.2021 №301401,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропродукт Логістік» (далі - позивач, ТОВ «Агропродукт Логістік») звернулося до суду із адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Херсонській області (далі - відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-2), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 16.11.2021 № 301401 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.11.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ТОВ «Агропродукт Логістік» отримало спірну постанову, якою накладено на позивача штраф у розмірі 17000,00 грн. за порушення приписів абз.3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», зауважив, що перевозився подільний вантаж - пшениця насипом, що було встановлено та зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №311732 від 16.10.2021. Відповідачем було складено акт № 0070663 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку № 0067363 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, зафіксовано нібито перевищення вагових норм на строєну ось транспортного засобу згідно п. 22.5 ПДР, замість допустимих 22 тон - 23,00 тони перевищення. Враховуючи специфіку вантажу, положення ст. 48, ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», враховуючи також приписи ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», п.п. 22.1, 22.5 ПДР та судову практику за аналогічним предметом спору ТОВ «Агропродукт Логістік» вказує, що за результатами здійснення вагового контролю було здійснено перевірку суб`єкта ТОВ «Агропродукт, ЛТД» та здійснений розрахунок плати за проїзд щодо автомобіля даного суб`єкта. Позивач наполягає, що нести відповідальність має перевізник а не власник автомобіля, тому застосування штрафної санкції до позивача є неправомірним та застосування такого штрафу за відсутність дозвільних документів на перевезення подільного вантажу, окрім такої плати є незаконним та необґрунтованим; загальна маса транспортних засобів за товарно-транспортною накладною не перевищувала вимоги п. 22.5 ПДР. Позивач вказує також на те, що на перевезення подільного вантажу не передбачено дозвільних документів, оскільки чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, як наслідок спірну постанову вважає протиправною, просить суд її скасувати.

Відповідачі по справі до суду відзиву на позов не надіслали, ухвалу суду від 30.11.2021, позовну заяву з додатками отримано належним чином, що підтверджується Реєстром вихідних документів з відміткою про отримання судової кореспонденції відповідачем - 1 - 14.12.2021 та поштовим повідомлення про отримання судової кореспонденції відповідачем - 2 - 02.12.2021.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, суд вважає можливим відповідно до положень ст.ст. 257-262 КАС України розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з дотриманням строків розгляду справи та на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

16.10.2021 посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Херсонської області 203км+500м а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, проведена перевірка транспортного засобу вантажного автомобіля марка DAF НОМЕР_1 та напівпричіпу марки KEMPF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , та здійснював перевезення вантажу - «пшениця-насипом», про що складено акт № 311732 від 16.10.2021.

Щодо специфіки вантажу було здійснено перевірку товарно-транспортної накладної №1360 від 16.10.2021 - пшениця врожай 2021 р.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF НОМЕР_1 та напівпричіпу марки KEMPF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , посадовими особами відповідача-1 встановлено навантаження на строєну вісь на 4,5 %, яке склало 23,0 т, при нормативно допустимому - 22,0 т, про що була складено акт №0070663 від 16.10.2021. В даному акті зокрема вказано, що фактична маса становить 38,550 т. при нормативно-допустимій 40,0 т., та зазначено про осьові навантаження фактичні 6,100, 9,450, 23,000 при нормативно допустимих 11,0, 11,0, 22,0.

Також в даному акті вказано суб`єкта що перевірявся - ТОВ «Агропродукт, ЛТД». Акт підписано водієм ОСОБА_1 .

Також відповідачем-1 складено довідку від 16.10.2021 №0067363 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в якій зазначено про навантаження на осі транспорту автомобіля марки DAF НОМЕР_1 та напівпричіпу марки KEMPF, реєстраційний номер НОМЕР_2 - 1) 6,100; 2) 9,450; 3)8,150; 4)7,700; 5) 7,150. Повна маса транспортного засобу 39,550 т.

Відповідно, 16.10.2021 відповідачем-1 складено розрахунок №0070663 до акту від 16.10.2021 № 0070663, яким встановлено перевищення транспорту ТОВ «Агропродукт «ЛТД» габаритно-вагових норм на 4,5 % та визначено плату за проїзд автомобільними дорогами 41,4 євро.

Таким чином, згідно акту № 311732 від 16.10.2021 вбачається, що за ТТН № 1360 від 16.10.2021, відповідачем-1 встановлено та зафіксовано перевезення ТОВ «Агропродукт Логістік» вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм на 4,5% на строєну вісь - 23,00 т. при допустимих 22,0 т. визначеного п. 22.5 ПДР без відповідного дозволу, а саме відсутність документу про внесення плати за проїзд, що є порушенням абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та постановою від 16.11.2021 № 301401 щодо ТОВ «Агропродукт-Логістік» () застосований адміністративно - господарський штраф у сумі 17000,00 грн., яка є предметом розгляду в зазначеній справі.

Вважаючи спірну постанову незаконною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним постановам, суд використовує наступні правові норми, чинні на час виникнення спірних правовідносин.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері організації та діяльності автомобільного транспорту є Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Абзацом 1 статті 2 Закону № 2344-III, законодавство про автомобільний транспорт складається з цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Виключна відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів, у тому числі і за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, передбачена ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється (п. п. 2, 9, 15, 27, 58 п. 5 Положення № 103).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення №103).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі спірної постанови, вона прийнята на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, яка передбачає, що відповідальність за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону застосовується до автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарського штрафу, а саме, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567), під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Зокрема, згідно положень ст. 48 Закону № 2344-IIІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Зокрема, за ст. 1 Закону № 2344-IIІ, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послуги згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст. 33 Закону № 2344-IIІ).

Згідно ст. 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону № 2344-IIІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За змістом статті 60 Закону № 2344-IIІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за порушення вимог цього Закону.

Таким чином, системний аналіз вищевказаних правових норм вбачається, що автомобільні перевізники, зокрема юридичні особи, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами повинні виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів та для настання відповідальності за вказаною нормою ст. 60 Закону № 2344-IIІ є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу та відповідно відповідальність за порушення вказаного Закону несуть автомобільні перевізники, а не власники транспортного засобу.

Позивач в даній справі обґрунтовує свою позицію серед іншого тим, що в матеріалах проведеної відповідачем-1 перевірки транспортного засобу зазначено суб`єкта, який перевірявся ТОВ «Агропродукт, ЛТД», відношення до якого позивач не має, відповідно дане товариство має нести відповідальність.

Встановлюючи правомірність чи протиправність притягнення позивача до відповідальності, визначеної абз. 3 ч. 1 ст. 60 № 2344-IIІ, враховуючи вищезазначені положення діючого законодавства, суд зазначає наступне.

Під час проведення перевірки 16.10.2021 відповідачем - 1 було встановлено специфіку вантажу на підставі ТТН №1360 від 16.10.2021, вказано суб`єкта, що перевірявся - ТОВ «Агропродукт, ЛТД», перевірено особу водія перевізника - ОСОБА_1 . Зауважень щодо наданих під час перевірки (контролю) документів, які вимагаються ст. 48 Закону № 2344-IIІ перевіряючими особами в акті не викладено.

З наданої до справи позивачем ТТН № 1360 від 16.10.2021 та яка вказана відповідачем - 1 в акті проведеної перевірки № 311732 від 16.10.2021 вбачається, що автомобільним перевізником подільного товару пшениці врожаю 2021 року, насипом, вагою 25 тон 130 кг. є ТОВ «Агропродукт Логістік» (код 39812772), водій ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_3 від 11.02.2016). Замовником та вантажовідправником товару вказано ТОВ «Торговий дом «Долинское» (код 32267625); вантажоодержувач - ТОВ «Грінтур-Екс» (код 25380435), експортер ДП «Сантрейд».

Згідно наданої до справи детальної інформації про юридичну особу, ТОВ «Агропродукт Логістік» (код 39812772) - місцезнаходження: 73003, Херсонська область, м. Херсон, вул. Віктора Гошкевича, буд. 12. Вид діяльності серед іншого вказано 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин та 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Враховуючи вищевказане, з матеріалів перевірки відповідача-1 та акту №311732 вбачається автомобільний перевізник - ТОВ «Агропродукт Логістік» (код 39812772).

Зазначені в ТТН №1360 відомості позивач не заперечує.

Та суд зазначає, що за предметом перевірки був зупинений транспортний засіб марки DAF НОМЕР_1 та напівпричеп марки KEMPF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевірці підлягав саме даний транспортний засіб, та супровідні документи на перевезення товару, а не суб`єкт (ТОВ «Агропродукт, ЛТД»), відповідно було перевірено та встановлено перевізника ТОВ «Агропродукт Логістік», товар (подільний, пшениця - насипом), який перевозився водієм ОСОБА_1 , ТТН №1360 вказана у акті №311732 від 16.10.2021, на підставі якого відповідачем-1 винесено спірну постанову.

В даній справі посилання позивача на несення відповідальності ТОВ «Агропродукт, ЛТД» не підтверджено належними та достатніми доказами, суд фіксує проведену перевірку відповідачем-1 саме документів, які вимагаються від автомобільного перевізника за ст. 48 Закону № 2344-IIІ, у зв`язку з чим суд зазначає, що в даній справі підлягає встановлення законності чи протиправності винесеної спірної постанови щодо позивача як автомобільного перевізника на підставі ТТН №1360 від 16.10.2021.

Відповідно вбачається, що відповідач-1 у акті № 311732 вказує про встановлення саме перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм без дозвільного документу - відсутність документу про внесення плати за проїзд.

За приписами ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353 - ХІІ) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-ІV (далі - Закон № 2862-ІV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Так, згідно з п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Проаналізувавши наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними, а саме:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

Оскільки ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III не було встановлено відповідальності за перевезення подільного вантажу з перевищення вагових або габаритних параметрів без дозволу, в наступному законодавцем були внесені відповідні зміни.

Так, за новою редакцією абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, яка почала діяти з 01.10.2021, законодавець відокремив відповідальність за перевищення ваги неподільного вантажу без відповідного дозволу та за перевищення ваги подільного вантажу, на перевезення якого раніше дозвіл не вимагався.

У цій справі представник позивача не заперечує обставин, що відбувалось перевезення вантажу у вигляді пшениці насипом, який за своїм характером є подільним, тобто може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей.

Перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, заборонено.

Суд зазначає, що головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879).

Відповідно до п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно вбачається, що чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу, у зв`язку з чим суд зазначає, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. За вказаних обставин, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-IIІ за відсутність такого дозволу.

Водночас, варто відзначити, що за перевищення габаритно-вагових параметрів подільного вантажу, перевізник повинен нести відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 31-1 Порядку №879, що узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 № 814/1460/16, в якому суд касаційної інстанції відзначив, у випадку перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами до перевізників лише може бути застосована відповідальність у вигляді плати за

проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Суд враховує, що під час проведення перевірки було складено розрахунок №0070663, яким встановлено перевищення габаритно-вагових норм на 4,5 % та визначено плату за проїзд автомобільними дорогами 41,4 євро, доказів сплати за даним розрахунком сум 41,4 євро представником позивача не надано та останній з приводу даної обставини не заперечує.

Але суд звертає увагу відповідача-1, що габаритно-вагові показники на строєну вісь автомобіля під час перевезення подільного вантажу беруться у сукупності на кожну строєну вісь, та через специфіку та в результаті руху транспортного засобу може відповідно змінюватись навантаження (вага) на строєну ось. Матеріалами справи не підтверджено наявність у позивача обставин перевищення габаритно-вагових норм на строєну ось вантажного автомобіля марка марки DAF НОМЕР_1 та напівпричіпу марки KEMPF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який здійснював перевезення подільного вантажу пшениці-насипом. Зокрема, з довідки про результати габаритно-вагового контролю від 16.10.2021 № 0067363 вбачається фіксування навантаження на осі, що дорівнює 38,550 т, також, відповідачем-1 зафіксовано в акті №0070663 від 16.10.2021 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, та зазначено про повну масу, нормативно допустиму для транспорту позивача 40,0 т., фактично зафіксована маса 38,550 т., відповідно, виходячи з встановленої та зафіксованої вказаним відповідачем ваги транспорту, перевезення подільного вантажу, суд фіксує відсутність перевищення габаритно-вагових норм на строєну ось вантажного автомобіля, та як наслідок відсутність у позивача обов`язку сплачувати плату за проїзд виставлену розрахунком № 0070663 від 16.10.2021. Суд також враховує про те, що відповідачем-1 зазначено платника за даним розрахунком ТОВ «Агропродукт, ЛТД», яке не виступало автомобільним перевізником за ТТН №1360.

Щодо зазначення позивачем у спірній постанові суб`єкта, який перевірявся та притягнуто до відповідальності ТОВ «Агропродукт-Логістік», суд зазначає, що зазначення в постанові юридичної особи через дефіс та враховуючи відповідність коду відомостям зазначеним як в спірній постанові наданому позивачем до позову витягу з ЄДРПОУ не є належною, достатньою та обґрунтованою підставою для скасування спірної постанови, дану обставину суд рахує як допущену відповідачем-1 помилку. Вказана позиція позивача не впливає на висновки зроблені судом в даній справі.

За приписами статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_10 Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про визнання протиправною та скасування постанови № 301401 від 16.11.2021.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16.11.2021 № 301401 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродукт Логістік» () адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродукт Логістік» (, м. Херсон, вул. Віктора Гошкевича, буд. 12) судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, 03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 113070200