Справа № 340/3403/21
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року справа № 340/3403/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі військова частина), Державної установи «Кіровоградський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» (далі Установа) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виплатити кошти,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду зі заявою до військової частини про визнання протиправною бездіяльності щодо виплати грошової компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки, яка надається учаснику бойових дій, за період 2017-2018 років.
Водночас просила суд зобов`язати військову частину нарахувати і сплатити кошти.
05 липня 2021 року судом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.27-28).
11 листопада 2021 року суд прийняв ухвалу про розгляд справи у тому ж провадженні, але з викликом сторін (а.с.46).
13 грудня 2021 року суд залучив до участі у справі, як іншого відповідача, Установу (а.с.65-66).
У позові ОСОБА_1 зазначила, що виплата грошової компенсації передбачена вимогами закону, а право на неї підтверджено рішенням Верховного Суду у зразковій справі.
Військова частина визнала право на відпустку і компенсацію, однак звернула увагу, що позивач могла скористатись правом і отримати компенсацію за місцем праці, де зберігалось робоче місце при проходженні військової служби (а.с.33-34).
Установа заперечила стосовно задоволення позову до неї, подавши відзив (а.с.88-90).
Пояснила, що ОСОБА_1 після звільнення з військової служби продовжила працювати в Установі, де зберігалось робоче місце. У 2018 році надано щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій за той же рік. При звільненні не виплачувалась компенсація за такого ж виду відпустку за 2017 рік, так як право на неї набуте під час проходження військової служби.
03 лютого 2022 року сторони до суду не з`явилися (а.с.129).
Клопотали про завершення розгляду справи за їх відсутності (а.с.114, 124-125).
Керуючись приписами частини 9 статті 205 КАС України, суд зробив висновок про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.
Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, 20 січня 2016 року позивач прийнята на роботу на посаду бухгалтера Державної установи «Кіровоградський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», який перейменовано в Установу, з наступного дня (а.с.100).
25 липня 2016 року звільнена від виконання службових обов`язків на час проходження військової служби у Збройних Силах України зі збереженням місця роботи і середнього заробітку (а.с.101).
Того ж дня уклала контракт про проходження військової служби (а.с.18-19).
ОСОБА_1 проходила військову службу у складі військової частини до 20 вересня 2018 року (а.с.21).
Позивач отримала посвідчення учасника бойових дій 27 вересня 2017 року (а.с.20).
На день звільнення з військової служби не використала відпустку, яка надається учаснику бойових дій, та не виплачена компенсація за неї (а.с.99).
Приступила до виконання обов`язків в Установі 21 вересня 2018 року (а.с.103).
21 вересня 2018 року Установа прийняла наказ про надання ОСОБА_1 додаткової відпустки за 2018 рік як учаснику бойових дій (14 календарних днів) (а.с.105).
24 вересня 2020 року Установа звільнила позивача з роботи за власним бажання, виплативши компенсацію за невідбуті дні відпусток (а.с.106).
Серед переліку не зазначено додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік.

Юридична оцінка встановлених судом обставин і фактів справи.

Перш за все, спір стосується питань проходження військової служби.
Отже, відноситься до компетенції адміністративного суду.
Позивач прагне отримати грошову компенсацію, яку не виплатили при звільненні.
Військовослужбовець отримує грошове забезпечення, яке за своєю суттю є різновидом заробітної плати (плата за роботу).
Приписами частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) встановлено, що до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Отже, грошова компенсація за дні відпустки відноситься до одноразового виду грошового забезпечення.
Закон не встановлює строку звернення до суду щодо виплати компенсації за відпустку, яка відноситься до структури грошового забезпечення.
За таких обставин суд звертається до норм трудового законодавства.
Приписами частини 2 статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Тому не поширюється строк звернення до суду щодо вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію при звільненні за невикористані дні відпустки, яка надається учаснику бойових дій.
Приписами частини 1 статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
06 червня 2015 року набрали чинності зміни до Закону України «Про відпустки» (далі Закон 2).
Закон 2 доповнено статтею 16-2 такого змісту: «Учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік».
Отже, у позивача виникло право на отримання такої відпустки за час служби у військовій частині у 2017-2018 роках (набуття спеціального статусу).
Приписами абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону встановлено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Отже, компенсація виплачується за щорічні основні та щорічні додаткові відпустки.
Відпустка, компенсацію за яку просить стягнути позивач, відноситься до щорічних додаткових відпусток, оскільки надається кожного року.
Приписами статті 4 Закону 2 визначено види відпусток.
Приписами пункту 1 цієї норми права встановлено, що додаткова відпустка для учасників бойових дій відноситься до щорічної (інші додаткові відпустки, передбачені законодавством).
Закон 2 розділяє щорічні відпустки на основну і додаткові.
Щорічна відпустка відпустка, яка надається щороку.
Таким чином, звільняючись з військової служби, у позивача виникло право на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки за 2017-2018 роки, яка надається учаснику бойових дій.
Наявність такого права не ставиться в залежність з оголошенням в країні особливого періоду, а лише обумовлено сукупністю підстав: звільнення з військової служби і невикористання додаткової відпустки.
Такий правовий висновок поділяє і Верховний Суд у рішенні від 16 травня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18.
Підсумовуючи, суд зробив висновок про протиправну бездіяльність військової частини щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2017-2018 роки при звільненні.
ОСОБА_1 використала додаткову відпустку за 2018 рік, працюючи в Установі, так як звільнилася з військової служби 20 вересня 2018 року.
Тому втратила право на отримання компенсації за додаткову відпустку за 2018 рік.
Отже, позов належить задовільнити частково.
Сторони не понесли судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаної відпустки, яка надається учаснику бойових дій, за період проходження служби у 2017-2018 роках, враховуючи грошове забезпечення станом на день звільнення з військової служби (20 вересня 2018 року).
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію невикористаної відпустки, яка надається учаснику бойових дій, за період проходження служби у 2017 році, враховуючи грошове забезпечення станом на день звільнення з військової служби (20 вересня 2018 року).
В іншій частині вимог позову відмовити у задоволенні.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Р.І. Брегей