Справа № 300/7133/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" січня 2022 р. справа № 300/7133/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Міськів Оксана Тарасівна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про:
визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язання зарахувати позивачу до загального страхового стажу періоди роботи: з 14.03.2006 по 24.07.2007, 07.09.2007 по 23.10.2008, з 04.08.2010 по 27.04.2012, з 04.06.2012 по 02.02.2013, з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014, з 01.01.2021 по 30.06.2021;
зобов`язання зарахувати позивачу до пільговою страхового стажу роботи по Списку №2 періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983, з 13.05.1983 по 12.05.1985, з 06.11.1992 по 27.06.1994, з 13.06.2000 по 21.08.2002, з 22.08.2002 по 16.01.2003, з 15.02.2004 по 16.11.2004;
зобов`язання призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 26.07.2021.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно прийнято рішення №309 від 16.02.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відповідач протиправно не зарахував позивачу до загального страхового стажу та до пільговою страхового стажу спірні періоди, з мотивів того, що спірні періоди роботи позивача підтверджені записами трудової книжки позивача, відсутність інформації про проведення атестації робочих місць не може бути підставою для незарахування відповідних періодів роботи до пільгового стажу та відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник. Крім наведеного щодо зарахування позивачу до пільговою страхового стажу періоду проходження позивачем служби в Радянській армії з 13.05.1983 по 12.05.1985 аргументовано тим, що позивач до призову у лави Радянській армії працював за професією, яка віднесена до Списку №2, що згідно з вимогами статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дає позивачу право на зарахування вказаного періоду до пільгового стажу роботи.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 28.12.2021. Відповідно до відзиву Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечило щодо заявлених позовних вимог, вказавши на відсутність підстав для призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах за Списком №2, з підстав недостатності документально підтвердженого пільгового стажу роботи позивача. Заперечення обґрунтовано тим, що до страхового стажу позивача не враховано періоди: 07.09.2007 по 23.10.2008 в "РуссИнтеграл", з 04.08.2010 по 27.04.2012 в ОАО "Белорусское УППНПиКРС", з 04.06.2012 по 02.02.2013 в ООО "Бурова компанія Топаз", з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 в ООО "ВишТрансБур-Сервис", оскільки сплата внесків за спірні періоди не підтверджена компетентними органами Російської Федерації відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, а долучені позивачем до позовної заяви уточнюючі довідки про шкідливі умови праці, не підтверджують дійсності сплати страхових внесків. Щодо зарахування періоду роботи з 14.03.2006 по 24.07.2007 в "ООО "Содружество-Радужный-2" зазначено, що даний період не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки підприємство ліквідоване без правонаступника та рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не підтверджено стаж роботи позивача на пільгових умовах за Списком №2. Крім наведеного, відповідач вважає правомірним незарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача, з підстав відсутності підтвердження робіт позивача уточнюючою довідкою та необхідності проведення атестації посад позивача на підприємствах. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.02.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Керуючись статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, наказом Головного управління "Про організацію роботи з питань пенсійного забезпечення" від 13.11.2020 №625, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 16.02.2021 прийняло рішення №309, яким відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за Списком 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.24).
Підставами прийняття даного рішення №309 від 16.02.2021 зазначено, що згідно з наданими документами, страховий стаж позивача становить 14 років 6 місяців, в тому числі: 5 років 10 місяців - за Списком №2. Відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи в період звернення з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 14.03.2006 по 24.07.2007 в ООО "Содружество-Радужный-2", оскільки підприємство ліквідоване без правонаступника. Даний період потребує підтвердження комісією, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в області з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - комісія). До страхового стажу не враховано періоди роботи па території Російської Федерації: з 15.02.2004 по 16.11.2004 в ООО "Бургазнефтьсервис"; з 14.03.2006 по 24.07.2007 в "ООО "Содружество-Радужный-2"; з 07.09.2007 по 23.10.2008 в ООО "РуссИнтеграл", з 04.08.2010 по 27.04.2012 в ОАО "Белорусское УППНПиКРС", з 04.06.2012 по 02.02.2013 в ООО "Бурова компанія Топаз", з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 в ООО "ВишТрансБур-Сервис", з 01.06.2017 по 31.05.2018, з 07.06.2018 по 17.07.2018 в ООО "ЄриєллНфтегазсервис", оскільки вони не підтверджені компетентними органами Російської Федерації відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Зазначено, що оскільки документально підтверджений страховий стаж роботи становить 14 років 6 місяців, при необхідних 28 роках та пільговий стаж - 5 років 10 місяців, при необхідних 10 роках, то законних підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 немає. В разі підтвердження стажу роботи рішенням комісії, питання щодо призначення пенсії буде переглянуто.
У відповідності до записів трудової книжки БТІ №9158803 від 11.11.1982 в періоди:
з 14.03.2006 по 24.07.2007 позивач працював в "ООО "Содружество-Радужный-2" (Російська Федерація) (записи №32, 33) бурильником 6-го розряду вахтово-експедиційним методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в "РуссИнтеграл" (Російська Федерація) (записи №34, 35) бурильником, вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО "Белорусское УППНПиКРС" (Російська Федерація) (записи №36, 37) бурильником 7-го розряду вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО "Бурова компанія Топаз" (Російська Федерація) (записи №38, 39) бурильником 8-го розряду вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.31),
з 03.02.2013 по 02.04.2013 (записи №40, 41), з 05.11.2013 по 13.06.2014 (записи №42, 43), з 26.06.2014 по 14.07.2014 (записи №44, 45), - в ООО "ВишТрансБур-Сервис" (Російська Федерація) бурильником 7-го, 8-го розряду вахтово-експедиційним методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.31),
з 16.03.2019 (записи №50, 51) (з 01.01.2021 по 30.06.2021 спірний період) - бурильником в Щебелинському відділенні бурових робіт (держава Україна).
Крім наведеного, щодо спірних періодів пільгового страхового стажу роботи по Списку №2 , судом встановлено, що згідно до записів трудової книжки БТІ №9158803 від 11.11.1982 в спірні періоди:
з 01.02.1983 по 03.05.1983 (записи №1, 2) позивач працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду (а.с.27),
з 13.05.1983 по 12.05.1985 служив в лавах Радянської армії (записи №3, 4) (а.с.27),
з 06.11.1992 по 27.06.1994 позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт (держава Україна) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №13, 14) (а.с.28),
з 13.06.2000 по 21.08.2002 - в Філії "Касимівське управління бурових робіт" (Російська Федерація) помічником бурильника та (з 11.05.2001) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 4-му розряду (записи №19, 20, 21) (а.с.28, 29),
з 22.08.2002 по 16.01.2003 - в ООО "Бургазнефтьсервис" (Російська Федерація) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №22, 23) (а.с.29),
з 15.02.2004 по 16.11.2004 - в ООО "Бургазнефтьсервис" (Російська Федерація) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ (записи №24, 25) (а.с.29).
Відповідно до архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області від 30.11.2020 №М-105/06-07 позивач з 11.11.1982 працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.05.1983 звільнений з вищевказаної посади у зв`язку з призовом до лав Радянської армії, з 18.12.1985 позивач прийнятий у Бистрицький лісопункт Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.03.1986 звільнений з вказаної роботи (а.с.12).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.
Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Як слідує з матеріалів справи, відповідачем для обчислення пенсії не враховано в загальний страховий стаж роботи позивача періоди: з 14.03.2006 по 24.07.2007, 07.09.2007 по 23.10.2008, з 04.08.2010 по 27.04.2012, з 04.06.2012 по 02.02.2013, з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014, з 01.01.2021 по 30.06.2021 (а.с.11).
Суд встановив, що вказані періоди роботи позивача підтверджується записами трудової книжки БТІ №9158803 від 11.11.1982, відповідно до яких, в періоди:
з 14.03.2006 по 24.07.2007 позивач працював в "ООО "Содружество-Радужный-2" (Російська Федерація) (записи №32, 33) бурильником 6-го розряду вахтово-експедиційним методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в "РуссИнтеграл" (Російська Федерація) (записи №34, 35) бурильником, вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО "Белорусское УППНПиКРС" (Російська Федерація) (записи №36, 37) бурильником 7-го розряду вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.30),
з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО "Бурова компанія Топаз" (Російська Федерація) (записи №38, 39) бурильником 8-го розряду вахтовим методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.31),
з 03.02.2013 по 02.04.2013 (записи №40, 41), з 05.11.2013 по 13.06.2014 (записи №42, 43), з 26.06.2014 по 14.07.2014 (записи №44, 45), - в ООО "ВишТрансБур-Сервис" (Російська Федерація) бурильником 7-го, 8-го розряду вахтово-експедиційним методом роботи в районі, прирівняному до районів Крайньої Півночі (а.с.31),
з 16.03.2019 (записи №50, 51) (з 01.01.2021 по 30.06.2021 спірний період) - бурильником в Щебелинському відділенні бурових робіт (держава Україна).
Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а в своїх аргументах відповідач покликається на несплату товариствами страхових внесків, з приводу чого, суд зазначає наступне.
Згідно частини 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди від 15.01.1993 між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.
Згідно із статтею 3 Тимчасової угоди від 15.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статті 1 цієї Тимчасової угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).
Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
Згідно статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника.
Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене підприємствами.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.
Враховуючи наведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області безпідставно не взято до уваги періоди робіт позивача на території Російської Федерації бурильником: з 14.03.2006 по 24.07.2007 в "ООО "Содружество-Радужный-2", з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в "РуссИнтеграл", з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО "Белорусское УППНПиКРС", з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО "Бурова компанія Топаз", з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 - в ООО "ВишТрансБур-Сервис", з 01.01.2021 по 30.06.2021 в Щебелинському відділенні бурових робіт , тобто 6 років 2 місяці 21 день страхового стажу.
За таких обставин, є обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального трудового стажу періоди роботи: з 14.03.2006 по 24.07.2007, 07.09.2007 по 23.10.2008, з 04.08.2010 по 27.04.2012, з 04.06.2012 по 02.02.2013, з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014, з 01.01.2021 по 30.06.2021 а вказаний стаж роботи позивача підлягає зарахуванню до його загального трудового стажу.
Щодо вимог про зобов`язання зарахувати позивачу до пільговою страхового стажу роботи по Списку №2 періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983, з 13.05.1983 по 12.05.1985, з 06.11.1992 по 27.06.1994, з 13.06.2000 по 21.08.2002, з 22.08.2002 по 16.01.2003, з 15.02.2004 по 16.11.2004, суд зазначає наступне.
Як встановлено, згідно до записів трудової книжки БТІ №9158803 від 11.11.1982 в спірні періоди:
з 01.02.1983 по 03.05.1983 (записи №1, 2) позивач працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду (а.с.27),
з 13.05.1983 по 12.05.1985 служив в лавах Радянської армії (записи №3, 4) (а.с.27),
з 06.11.1992 по 27.06.1994 позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт (держава Україна) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №13, 14) (а.с.28),
з 13.06.2000 по 21.08.2002 - в Філії "Касимівське управління бурових робіт" (Російська Федерація) помічником бурильника та (з 11.05.2001) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 4-му розряду (записи №19, 20, 21) (а.с.28, 29),
з 22.08.2002 по 16.01.2003 - в ООО "Бургазнефтьсервис" (Російська Федерація) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №22, 23) (а.с.29),
з 15.02.2004 по 16.11.2004 - в ООО "Бургазнефтьсервис" (Російська Федерація) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ (записи №24, 25) (а.с.29).
Згідно з архівною довідкою Державного архіву Івано-Франківської області від 30.11.2020 №М-105/06-07 позивач з 11.11.1982 працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.05.1983 звільнений з вищевказаної посади у зв`язку з призовом до лав Радянської армії, з 18.12.1985 позивач прийнятий у Бистрицький лісопункт Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.03.1986 звільнений з вказаної роботи (а.с.12).
Згідно вимог пункту 2 статті 6 Угоди "Гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території любої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди.
Відповідно до абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних записів у трудовій книжці, відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а в своїх аргументах відповідач покликається на відсутність підтвердження робіт позивача уточнюючою довідкою та необхідності проведення атестації посад позивача на підприємствах.
Вперше атестацію робочих місць в Російській Федерації почали проводити лише з 01.09.2008 відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я РФ від 31.08.2007 №569 "Порядок проведення атестації робочих місць по умовах праці". Надалі питання атестації робочих місць регулювалося наказом від 26.04.2011 №342Н, а у зв`язку з прийняттям Федерального закону від 28.12.2013 року №426-ФЗ "Про спеціальну оцінку умов праці" на зміну атестації робочих місць прийшла спеціальна оцінка. Спеціальна оцінка є єдиним комплексом послідовних заходів по ідентифікації шкідливих та (або) небезпечних умов виробничої сфери і трудового процесу і оцінка рівня їх впливу на працівника з урахуванням відмінностей їх фактичних значень від встановлених нормативів умов праці і застосування засобів індивідуальної і колективного захисту працівників. Спеціальна оцінка проводиться раз на п`ять років.
Відтак, суд зазначає, що у відповідача були всі підстави для врахування до пільгового стажу періодів роботи позивача:
з 13.06.2000 по 21.08.2002 - в Філії "Касимівське управління бурових робіт" (Російська Федерація) помічником бурильника та (з 11.05.2001) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 4-му розряду (записи №19, 20, 21) (а.с.28, 29),
з 22.08.2002 по 16.01.2003 - в ООО "Бургазнефтьсервис" (Російська Федерація) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №22, 23) (а.с.29),
з 15.02.2004 по 16.11.2004 - в ООО "Бургазнефтьсервис" (Російська Федерація) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ (записи №24, 25) (а.с.29).
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Отже, як зазначено вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII "Про охорону праці" працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
З огляду на наведене, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Проте, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі), зокрема, як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
За таких обставин, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
При цьому Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16 вересня 2014 року у справі №21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Як встановлено, періоди роботи позивача на посадах обрубувальником сучків (лісозаготівельні роботи) та бурильники експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ, які відносяться до робіт, визначених у Списку №2 зараховано до загального стажу роботи позивача, однак не зараховано у пільговий стаж за Списком №2 у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця.
Оскільки, періоди роботи позивача з 01.02.1983 по 03.05.1983, з 06.11.1992 по 27.06.1994, з 13.06.2000 по 21.08.2002, з 22.08.2002 по 16.01.2003, з 15.02.2004 по 16.11.2004 не зараховано позивачу у пільговий стаж за Списком №2 у зв`язку з відсутністю доказів проведення роботодавцем атестації робочого місця, то враховуючи вищевикладене, відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 вищевказані періоди роботи позивача на посадах обрубувальником сучків (лісозаготівельні роботи) та бурильники експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоду з 13.05.1983 по 12.05.1985 служби в лавах Радянської армії, суд зазначає наступне.
Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Аналогічні положення викладені в частині першій статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27.02.2018 в справі №672/885/17.
Як встановлено, згідно до записів трудової книжки БТІ №9158803 від 11.11.1982 в спірні періоди: з 01.02.1983 по 03.05.1983 (записи №1, 2) позивач працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду (а.с.27), з 13.05.1983 по 12.05.1985 служив в лавах Радянської армії (записи №3, 4) (а.с.27), з 06.11.1992 по 27.06.1994 позивач працював в Надвірнянському управлінні бурових робіт (держава Україна) бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ по 6-му розряду (записи №13, 14) (а.с.28).
Згідно з архівною довідкою Державного архіву Івано-Франківської області від 30.11.2020 №М-105/06-07 позивач з 11.11.1982 працював у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.05.1983 звільнений з вищевказаної посади у зв`язку з призовом до лав Радянської армії, з 18.12.1985 позивач прийнятий у Бистрицький лісопункт Надвірнянського лісокомбінату обрубувальником сучків 3 розряду, з 13.03.1986 звільнений з вказаної роботи (а.с.12).
З огляду на вищевикладені висновки суду, на момент призову на військову службу з 13.05.1983 позивач займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За таких обставин, відповідачем протиправно не зараховано позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 період служби в лавах Радянської армії з 13.05.1983 по 12.05.1985.
Таким чином, є обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди: з 01.02.1983 по 03.05.1983 роботи обрубувальником сучків у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату; з 13.05.1983 по 12.05.1985 служби в лавах Радянської армії; з 06.11.1992 по 27.06.1994 роботи бурильником в Надвірнянському управлінні бурових робіт; з 13.06.2000 по 21.08.2002 - роботи бурильником в Філії "Касимівське управління бурових робіт"; з 22.08.2002 по 16.01.2003 - роботи бурильником в ООО "Бургазнефтьсервис"; з 15.02.2004 по 16.11.2004 - роботи бурильником в ООО "Бургазнефтьсервис", тобто 7 років 3 місяці 2 дні стажу на пільгових умовах за Списком №2.
Щодо вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 26.07.2021, суд зазначає наступне.
Щодо вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 26.07.2021, суд зазначає наступне.
На час звернення позивача із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і Закон України "Про пенсійне забезпечення", які регулюють одні і ті ж правовідносини.
Пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.
Згідно пункту 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції до 03.10.2017 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Таким чином, і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частиною 1 якої, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Також, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений пункті 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків.
Таким чином, у силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №2148-VIII від 03.10.2017.
Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".
Пунктом 1 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно пункту 3 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам".
Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №2148-VIII від 03.10.2017.
Відносно позивача правила зазначених вище законів містять розбіжність у величині показника стажу роботи який складає 25 років за статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.02.2015 №213-VIII та 28 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Водночас Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на предмет конституційності не перевірявся.
Згідно із частиною першою статті 92 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII "Про Конституційний Суд України" (далі - Закон № 2136-VIII) юридичну позицію Конституційний Суд викладає у мотивувальній та/або резолютивній частині рішення, висновку.
Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення № 4-рп/2016).
Отже, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню.
З огляду на вищенаведене, до категорії осіб, на яких поширюється дія рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону №1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.
Таким чином, на момент звернення позивача до Пенсійного фонду за призначенням пенсії з заявою від 26.07.2021, право на пенсію за віком на пільгових умовах врегульоване статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до 01.04.2015, відповідно до пункту "б" частини 1 якої, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Як встановлено, відповідач підтвердив наявність у позивача страхового стажу 18 років 9 місяців 23 дні, в тому числі, стаж роботи за Списком №2 - 9 років 2 місяці (а.с.11, 26), при цьому, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування позивачу:
- до загального страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації бурильником: з 14.03.2006 по 24.07.2007 в "ООО "Содружество-Радужный-2", з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в "РуссИнтеграл", з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО "Белорусское УППНПиКРС", з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО "Бурова компанія Топаз", з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 - в ООО "ВишТрансБур-Сервис", з 01.01.2021 по 30.06.2021 в Щебелинському відділенні бурових робіт , тобто 6 років 2 місяці 21 день страхового стажу.
- до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983 роботи обрубувальником сучків у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату; з 13.05.1983 по 12.05.1985 служби в лавах Радянської армії; з 06.11.1992 по 27.06.1994 роботи бурильником в Надвірнянському управлінні бурових робіт; з 13.06.2000 по 21.08.2002 - роботи бурильником в Філії "Касимівське управління бурових робіт"; з 22.08.2002 по 16.01.2003 - роботи бурильником в ООО "Бургазнефтьсервис"; з 15.02.2004 по 16.11.2004 - роботи бурильником в ООО "Бургазнефтьсервис", тобто 7 років 3 місяці 2 дні.
Отже, з врахуванням спірних періодів позивач має право на призначення з 26.07.2021 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі слід позов задовольнити.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи на території Російської Федерації бурильником: з 14.03.2006 по 24.07.2007 - в "ООО "Содружество-Радужный-2"; з 07.09.2007 по 23.10.2008 - в "РуссИнтеграл"; з 04.08.2010 по 27.04.2012 - в ОАО "Белорусское УППНПиКРС"; з 04.06.2012 по 02.02.2013 - в ООО "Бурова компанія Топаз"; з 03.02.2013 по 02.04.2013, з 05.11.2013 по 13.06.2014, з 26.06.2014 по 14.07.2014 - в ООО "ВишТрансБур-Сервис, з 01.01.2021 по 30.06.2021 - в Щебелинському відділенні бурових робіт ".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи: з 01.02.1983 по 03.05.1983 роботи обрубувальником сучків у Бистрицькому лісопункті Надвірнянського лісокомбінату; з 13.05.1983 по 12.05.1985 служби в лавах Радянської армії; з 06.11.1992 по 27.06.1994 роботи бурильником в Надвірнянському управлінні бурових робіт; з 13.06.2000 по 21.08.2002 - роботи бурильником в Філії "Касимівське управління бурових робіт"; з 22.08.2002 по 16.01.2003 - роботи бурильником в ООО "Бургазнефтьсервис"; з 15.02.2004 по 16.11.2004 - роботи бурильником в ООО "Бургазнефтьсервис".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 26.07.2021 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.