Справа № 540/6883/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/6883/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати дії Херсонського відділення УВД ФСС України в Херсонській області щодо відмови у виплаті одноразової допомоги та виплат на поховання незаконними;

- зобов`язати ХВ УВД ФСС України в Херсонській області здійснити виплату одноразової допомоги сім`ї ( ОСОБА_1 ) у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму потерпілої ОСОБА_2 у строки встановлені законодавством;

- зобов`язати ХВ УВД ФСС України в Херсонській області здійснити виплату відшкодування вартості поховання потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_1 у строки і розміри визначенні законодавством;

- стягнути судовий збір з ХВ УВД ФСС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 ;

- стягнути із відповідача на користь позивача кошти на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 20.10.2021 року звернувся до Херсонського відділення ВД ФСС України в Херсонській області із заявою щодо призначення одноразової допомоги та виплат на поховання. На що 27.10.2021року отримав відмову. Відмова вмотивована тим, що позивач не дитина, оскільки має більше 18 років, а значить не має права на виплату по втраті годувальника.

Право на страхову виплату настало 26.05.2021 року, коли Херсонський апеляційний суд своєю постановою визнав нещасний випадок, що стався з вчителем математики Херсонської гімназії № 1 Херсонської міської ради ОСОБА_2 , 1963 р.н., таким, що пов`язаний з виробництвом.

18.10.2021 року ОСОБА_3 (чоловік потерпілої) не витримавши всієї судової тяганини помер у лікарні. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік потерпілої ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 генеральну довіреність для представництва його інтересів строком на 10 років. Саме тому ОСОБА_1 , син потерпілої, з 2017 року і по сьогодні представляє інтереси сім`ї (сім`ї потерпілої ОСОБА_2 ) у всіх комісіях ГУ Держпраці, Херсонському міському, Херсонському апеляційному судах та Верховному Суді України та інших органах.

Відповідно до ст. 248 Цивільного кодексу України у разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.

Оскільки чоловік потерпілої ОСОБА_3 , який мав право на страхову виплату з 26.05.2021 року помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то відповідно до чинного законодавства ФСС повинен згідно закону виплатити ОСОБА_1 як представнику ОСОБА_3 і члену сім`ї потерпілої ОСОБА_2 одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відмова у виплаті одноразової допомоги сім`ї потерпілої є неправомірною, і зводиться до власного неправильного тлумачення Херсонським відділенням ФСС Порядку № 11, що порушує чинне законодавство і права сім`ї потерпілої.

Окрім того, відповідно до п. 7 ст. 42 Закону у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою від 15.11.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків.

Позивач вимоги суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 22.11.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмового провадженні).

28.12.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що чоловік потерпілої на виробництві ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в переддень складання акта форми Н-1/п, а тому не встиг скористатися своїм правом звернення до Херсонського відділення з відповідною заявою про отримання одноразової допомоги на сім`ю. З цієї підстави вказана виплата не може входити до складу його спадщини.

Однак, 20.10.2021 року до Херсонського відділення із заявою звернувся позивач з проханням призначити та виплатити йому одноразову допомогу, як члену сім`ї померлої ОСОБА_2 . Дана заява не містить прохання у відшкодуванні витрат на поховання.

27.10.2021 за вих. № 18-02.1-27.1943 Херсонське відділення надало відповідь на заяву позивача, в якій повідомляється, що оскільки в силу свого віку (34 роки на момент звернення із заявою до Фонду) позивач не має правового статусу "дитина", він не має законних підстав для отримання одноразової допомоги на сім`ю.

В той же час Херсонське відділення запропонувало позивачу подати заяву та надати документи підтверджуючі витрати на поховання для їх відшкодування, оскільки відповідно до Постанови КМУ від 11.07.2001 № 826, якою затверджено Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, вказані витрати має право отримати будь-яка особа, яка здійснювала поховання.

Позивач не звертався до Херсонського відділення із заявою про відшкодування йому витрат на поховання ОСОБА_2 і не позбавлений права в будь-який час звернутися до Херсонського відділення із заявою про відшкодування йому витрат на поховання ОСОБА_2 .

Враховуючи, що вимоги позивача, викладені у позові, є безпідставними та необґрунтованими, відповідач вважає стягнення судового збору та витрат на правову допомогу такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.12.2021 року замінено неналежного відповідача - Херсонське відділення Управління ВД ФСС України в Херсонській області на належного Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області.

12.01.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що на момент смерті ОСОБА_2 , в результаті нещасного випадку 16.03.2017р. з нею однією сім`єю проживали чоловік - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та її син - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , то відповідно до п.6 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 р. вони мають право на одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у зв`язку із смертю потерпілої внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Вищевказане підтверджується довідками з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг ХМР від 08.11.2021р № 16-15.

21.01.2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь. Відповідач зазначає, що рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_2 є підставою для звернення до Фонду для отримання відповідної страхової виплати. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи викладене, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

20.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Херсонській області із заявою, у якій просив виплатити одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату у зв`язку зі смертю матері ОСОБА_2 потерпілої внаслідок нещасного випадку на виробництві.

За результатами розгляду заяви відповідач листом від 27.10.2021 року № 18-02.1-27-1943 "Про розгляд заяви" повідомив, що відповідно до п. 6 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №11 ст.6 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 втратив право на отримання одноразової допомоги по втраті годувальника після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Крім того, відповідач повідомив, що ОСОБА_1 має право на компенсацію коштів на поховання. Для цього необхідно надати до відділення із заявою квитанції про оплату (фіскальні чеки) ритуальних послуг, копію свідоцтва про реєстрацію ФОП, свідоцтво про сплату податку ФОП, який надавав послуги.

Застосувавши відповідні норми права, суд надає таку правову оцінку спірним правовідносинам.

Щодо позовних вимог про визнання дій Херсонського відділення УВД ФСС України в Херсонській області щодо відмови у виплаті одноразової та зобов`язання відповідача здійснити виплату одноразової допомоги сім`ї ОСОБА_1 у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму у строки встановлені законодавством, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховий випадок за соціальним страхуванням від нещасних випадків - це нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до частин 1, 3, 7 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

У статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначені особи, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого.

Згідно з частиною 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року №24, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22.06.2007 року за №715/13982, затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктами 1.4, 1.5, 1.6, 1.18 цього Порядку робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений у пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку, і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про призначення (відмову у призначенні) страхових виплат оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Справа про страхові виплати потерпілого формується за його бажанням в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням роботодавця або за місцем проживання потерпілого.

Копію постанови про призначення (відмову у призначенні), перерахування, компенсацію, припинення та продовження страхових виплат і соціальних послуг потерпілим (членам їх сімей), відшкодування витрат на поховання у разі смерті потерпілого або про повернення зайво виплачених коштів тощо робочі органи виконавчої дирекції Фонду надсилають потерпілому або особам, які мають на це право.

Відповідно до пункту 3.1.20 Типового положення про відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 року №6, відділення відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, а в разі його смерті - здійснення передбачених Законом страхових виплат особам, які перебували на його утриманні або мали на день смерті право на одержання від нього такого утримання.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення одноразової допомоги як члену сім`ї потерпілої, яка померла внаслідок нещасного випадку на виробництві. До заяви надав такі документи: копію акту від 19.10.2021 року, копію реквізитів банку для перерахунку коштів, копію паспорта та ідентифікаційного коду заявника, копію постанови ХАС від 26.05.2021 року, копію ІНН потерпілої ОСОБА_2 , копію свідоцтва про смерть потерпілого ОСОБА_2 , копію свідоцтва про смерть чоловіка потерпілої ОСОБА_3 , копію свідоцтва про народження заявника ОСОБА_1 , копію трудової книжки заявника ОСОБА_1 , копію трудової книжки потерпілої ОСОБА_2 .

З наданих документів вбачається, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою проживали його мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 .

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Отже, оскільки позивач був членом сім`ї померлої ОСОБА_2 , тому відповідно до частини 3 статті 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" він відноситься до осіб, які мають право на страхові виплати, як член сім`ї померлої.

Розглядаючи подані позивачем документи про призначення йому одноразової допомоги як члену сім`ї потерпілої, яка померла внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідач не врахував те, що ОСОБА_1 є членом сім`ї померлої ОСОБА_2 , та безпідставно відмовив у призначенні позивачу страхових виплат, діяв не у спосіб, визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки всупереч статті 44 цього Закону не прийняв відповідного рішення у формі постанови.

Відтак, суд визнає відмову відповідача у призначенні ОСОБА_1 страхових виплат, оформлену листом від 27.10.2021 року № 18-02.1-27-1943, протиправною.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

З 01.10.2018 року набрала чинності постанова правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №11 "Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат".

Пунктами 1.2, 1.3 цього Порядку передбачено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право.

Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Суд встановив, що відповідач, отримавши заяву позивача про призначення йому страхових виплат, належним чином цю заяву не розглянув, відповідне рішення не прийняв, натомість надіслав позивачу лист, навівши у них мотиви відмови у призначенні страхових виплат, які не узгоджується з нормами чинного законодавства, та не відповідають змісту заяви позивача. Суд вважає надуманою відповідачем, таку підставу відмови, як втрату годувальника. Зі змісту заяви позивача до ХВ УВД ФСС України в Херсонській області та доданих копій документів вбачається інша підстава, а саме виплата одноразової допомоги члену сім`ї потерпілої ОСОБА_2 .

Відтак, належним способом захисту прав позивачки буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення страхових виплат та прийняти відповідне рішення, врахувавши висновки суду.

Щодо позовних вимог про визнання дій Херсонського відділення УВД ФСС України в Херсонській області щодо відмови у виплат на поховання незаконними та зобов`язання відповідача здійснити виплату відшкодування вартості поховання потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_1 у строки і розміри визначені законодавством, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1.2, 7.1, 7.2 Порядку про призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі Порядок) затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 № 11 Фонд зобов`язаний зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодувати вартість поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг.

У разі настання страхового випадку управління (відділення) Фонду відшкодовують вартість поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 № 826 "Про затвердження Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання".

Для здійснення відшкодування Фондом витрат, зазначених у пункті 7.1 розділу VII цього Порядку, до управління (відділення) Фонду подаються документи (довідки, рахунки тощо), що підтверджують понесені сім`єю потерпілого або іншими особами відповідні витрати на день поховання, у розмірі не вище граничних розмірів витрат на поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг, які діяли на день поховання, для управлінь виконавчої дирекції Фонду.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про відшкодування вартості поховання потерпілої та пов`язаних з цим ритуальних послуг.

Заява ОСОБА_1 від 20.10.2021 року не містить прохання щодо відшкодування вартості поховання потерпілої та пов`язаних з цим ритуальних послуг.

Крім того, у листі від 27.10.2021 року № 18-02.1-27-1943 Херсонське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області роз`яснило право позивача на компенсацію коштів на поховання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача на відшкодування вартості поховання потерпілої та пов`язаних з цим ритуальних послуг на час звернення до суду не порушені, а тому позовні вимоги в цій частині позовних задоволенню не підлягають.

Згідно із частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Щодо стягнення судового збору у сумі 1816,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 139 КАС України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст.134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу позивачем надано угоду № 7 про надання правової допомоги від 05.11.2021 року, ордер серії ХС № 184910, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 237/234, квитанцію до прибуткового касового ордера № 12 від 05.11.2021 року на суму 5000,00 грн., акт про надання правової допомоги від 05.11.2021 року.

Відповідно акту про надання правової допомоги від 05.11.2021 року загальна сума наданих адвокатом Мальцевим Я.М. послуг складає 5000 гривень, а саме:

- консультація, з`ясування характеру правової проблеми (1 год.) - 1000,00 грн,;

- ознайомлення з матеріалами справи, іншими документами, що є доказами, їх вивчення (2 год.) - 2000,00 грн.;

- складання позовної заяви (2 год. ) - 2000,00 грн.

Суд зазначає, що консультація, з`ясування характеру правової проблеми та ознайомлення з матеріалами справи, іншими документами, що є доказами, їх вивчення - це дії, спрямовані на підготовку та подання позовної заяви. Таким чином, сума витрат за дані послуги, що підлягає стягненню з відповідача становить 1000,00 грн.

Таким чином, дослідивши акт про надання правової допомоги від 05.11.2021 року, який містить перелік наданої правової допомоги (послуг), її вартість та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи, суд робить висновок, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Херсонського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат, оформлені листом від 27.10.2021 року № 18-02.1-27-1943.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (, вул. Рєпіна 1, м. Херсон, 73034) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про призначення йому страхових виплат та прийняти рішення з урахування висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (, вул. Рєпіна 1, м. Херсон, 73034) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області (, вул. Рєпіна 1, м. Херсон, 73034) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Варняк

кат. 112030000