Справа № 380/20023/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

12 січня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача від 28 грудня 2021 року про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом у справі № 380/20023/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дрогобицької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- поновити строк на подання позовної заяви про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийняти її до розгляду та відкрити провадження у справі;

- справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання;

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з урахуванням раніше виплаченої суми;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Дрогобицької міської ради здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з урахуванням раніше виплаченої суми.

Ухвалою судді від 22 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено особі, що звернулася із позовною заявою, в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки, у спосіб подання до суду заяви (клопотання) щодо поновлення строку звернення до суду, із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

04 січня 2022 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява від 28 грудня 2021 року про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом, яка мотивована тим, що у лютому 2021 року позивачу від його побратимів стало відомо, що 13 січня 2021 року Велика Палата Верховного Суду прийняла остаточне рішення у зразковій справі № 440/2722/20, у якому дійшла висновку про те, що розмір щорічної разової грошової допомоги має становити п`ять мінімальних пенсій за віком, а нарахування та виплата такої допомоги здійснюється управлінням соціального захисту населення/центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за місцем проживання особи. Тож, ознайомившись із текстом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 440/2722/20, позивач очікував, що після винесення згаданого рішення суду, враховуючи викладені у ньому висновки, відповідач самостійно здійснить доплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у встановленому Законом розмірі. Надалі позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, й, отримавши відмову, зрозумів, що його права є порушеними, а єдиним способом захисту цих порушених прав є звернення з відповідним адміністративним позовом до суду, тому розпочав підготовку для такого звернення. Просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом поважними та поновити цей строк.

При постановленні ухвали суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом, або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час предметом оскарження у цій справі є бездіяльність відповідача щодо перерахунку та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Частиною четвертою статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Таким чином, 30 вересня відповідного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована, а перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності/дій щодо не нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 607/7919/17.

З цим адміністративним позовом до суду позивач звернувся (здав на пошту для скерування в суд, що підтверджується конвертом) 30 жовтня 2021 року.

Таким чином, позивач пропустив встановлений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення з цим позовом до суду.

Оцінюючи доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду, суд відзначає, що сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини у Справі «Пономарьов проти України» зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначив суд вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. З іншого боку, строк звернення до суду є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин.

Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства потрібно вчасно, а поновити пропущений строк звернення до суду суд може лише якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом у жовтні 2021 року та оспорює дії відповідача щодо недоплати йому щорічної грошової допомоги до 05 травня відповідно до положень статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2020 рік.

Суд відзначає, що спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, а тому про порушення своїх прав її недоплатою позивач міг дізнатись у квітні-травні 2020 року відповідно, при отриманні такої виплати за цей рік.

Однак активні дії щодо захисту своїх порушених прав позивач почав вчиняти лише через рік після того, як дізнався про невиплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у належному розмірі, а саме звернувшись 30 квітня 2021 року до відповідача із заявою про здійснення її перерахунку.

Посилання позивача на те, що у лютому 2021 року йому стало відомо про те, що 13 січня 2021 року Велика Палата Верховного Суду прийняла остаточне рішення у зразковій справі № 440/2722/20, у якому дійшла висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги має становити п`ять мінімальних пенсій за віком, а нарахування та виплата такої допомоги здійснюється управлінням соціального захисту населення/центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за місцем проживання особи суд оцінює критично, оскільки це жодним чином не змінює часу, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав недоплатою щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, яким є квітень-травень 2020 року (місяці в яких проводиться виплата допомоги).

Покликання позивача на те, що, ознайомившись у лютому 2021 року із текстом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 440/2722/20, він очікував, що після винесення згаданого рішення суду, враховуючи викладені у ньому висновки, відповідач самостійно здійснить доплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у встановленому Законом розмірі суд оцінює критично, оскільки наведена обставина, на переконання суду, навпаки, свідчить про бездіяльність позивача щодо вчинення необхідних активних дій для захисту свого порушеного права, а відтак не може бути поважною причиною пропуску строку звернення з позовом до суду.

Твердження позивача про те, що, отримавши відмову у проведенні перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, він зрозумів, що його права є порушеними, суд відхиляє, оскільки про порушення своїх прав, як уже зазначено вище, позивач міг дізнатись у квітні-травні 2020 року відповідно, при отриманні такої виплати за цей рік.

Доводи позивача про те, що після отриманої відмови він зрозумів, що єдиним способом захисту його порушених прав є звернення з відповідним адміністративним позовом до суду суд вважає необґрунтованими, позаяк статтею 55 Конституції України чітко визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, суд резюмує, що наведені позивачем у заяві від 28 грудня 2021 року про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом обставини не є об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, а є результатом суб`єктивних дій самого позивача.

Жодних інших підстав, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду позивачем у заяві від 28 грудня 2021 року не зазначено.

Отже, суд визнає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим адміністративним позовом, який встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, а на обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач не навів жодних поважних причин його пропуску та не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення із позовною заявою, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 122, 123, 242-246, 255, 293, 295, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суддя, -

ВИРІШИВ:

Визнати неповажними причини пропуску позивачем строку звернення з позовом до суду, які зазначені у заяві від 28 грудня 2021 року про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні заяви позивача від 28 грудня 2021 року про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дрогобицької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 12 січня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.