Справа № 130/962/21
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2021 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі - Штойко О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Жмеринка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та Управління патрульної поліції у Вінницькій області про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 12.04.2021 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з адміністративним позовом із вимогою скасувати постанову від 03.04.2021 року серії БАА №792987 про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що постановою поліцейського СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Степановим В.О. від 03.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 керував моторолером "Honda Dio" без захисного шолому, незареєстрований, водій позбавлений права керуванням, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Зауважив, що згідно ч.5,6 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Згідно ч.4 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Вважає, що Інспектором поліції помилково визначено його відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП, а саме щодо "керування моторолером без захисного шолому" та "незареєстрований", оскільки дана стаття не передбачає відповідальність за діяння, вказане в оскаржуваній постанові. Також зазначив, що якщо моторолер має потужність менше ніж 3 кВт, він не належить до категорії "механічний", і відповідно не передбачає для водія необхідності мати при собі посвідчення водія та реєстраційного документу. Послався також на те, що інспектором поліції при розгляді справи і винесенні оскаржуваної постанови не зібрано жодних доказів для встановлення факту того, чи належить вказаний транспортний засіб до категорії "механічний", яка потужність зазначеного транспортного засобу та чи необхідно було позивачу ОСОБА_1 мати при собі посвідчення водія та реєстраційні документи. Зазначи, що інспектор при винесенні оскаржуваної постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у вчиненні правопорушення (а.с.1-6, 15-19).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 14.04.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.11).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 23.04.2021 року відкрито провадження у даній справі з повідомленням сторін (а.с.22).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.05.2021 року залучено до участі в справі у якості другого відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області (а.с.27).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 11.10.2021 року відкладено судове засідання з повторним викликом учасників справи (а.с.74).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 03.12.2021 року встановлено відповідачу Головному управлінню Національної поліції у Вінницькій області додатковий строк для подачі відзиву на адміністративний позов до 13.12.2021 року та відкладено судове засідання з повторним повідомленням учасників справи (а.с. 88).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 08.12.2021 року виправлено описку в другому абзаці резолютивної частини ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 03.12.2021 року (а.с.95).

Сторони за їх належним викликом в судове засідання 24.12.2021 року не з`явилися.

Позивач попередньо подав заяву щодо розгляду справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, які просив задоволити.

22.06.20212 року від представника співвідповідача УПП у Вінницькій області Липовської Н.Ю. до суду надійшло повідомлення, згідно якого остання вказала, що Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату ДПП і територіальних (відокремлених) підрозділів ДПП. Згідно Положення про Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції №5460 від 29.12.2017 року, УПП у Вінницькій області є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції. Тому Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП стороною по вказаній справі не являється, тобто є неналежним відповідачем, оскільки немає ніякого відношення до ГРПП Жмеринського РВП у Вінницькій області. Інспектор, який виніс постанову серії БАА №792987 в Управлінні патрульної поліції у Вінницькій області ДПП не числиться (а.с.36).

02.07.2021 року позивач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, за змістом якої зазначив, що ним здійснено телефонний дзвінок до відділу кадрів Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, де йому повідомлено, що посада "інспектор СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області" значиться в ГУНП у Вінницькій області, а відтак вважає, що належним відповідачем по справі є Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (а.с.50).

06.12.2021 року на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ГУНП у Вінницькій області Бешлея І.В., який вказав, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Оскаржувана постанова серії БАА №792987 від 03.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором сектору реагування патрульної поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області з огляду на те, що 03.04.2021 року позивач, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. Тому дії інспектора сектору реагування патрульної поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо виявлення 03.04.2021 року факту адміністративного правопорушення ОСОБА_1 вважає правомірними та законними. Стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП накладено інспектором сектору реагування патрульної поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області у межах наданих йому повноважень і лише під час виконання службових обов`язків та були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАА №72987 від 03.04.2021 року. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.89-94).

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно положень ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Судом встановлено, що 03.04.2021 року поліцейським СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Степановим В.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №792987 від 03.04.2021 року, у якій зазначено, що ОСОБА_1 03.04.2021 року, керуючи транспортним засобом "Honda Dio" без захисного шолому, незареєстрований, позбавлений керування транспортним засобом по вул. Черняховського в м.Жмеринка. Вказаною постановою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.7).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1,2,3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч.2,3 ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити низку загальних відомостей і реквізитів, а саме:

найменування органу (посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, щодо якої розглядається справа;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте в справі рішення.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, окрім даних, передбачених ч.2 ст.283 КУпАП, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративною правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент учинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів і можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог п.3,4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

У випадках, передбачених ч.1 ст.258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП та ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Так, постанова про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена 03.04.2021 року поліцейським СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Степановим В.О., який, діючи від імені територіального органу Національної поліції - відповідача у справі ГУНП у Вінницькій області відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення включно за ч.4 ст.126 КУпАП.

З урахуванням цього, судом визначається помилкове залучення з власної ініціативи до участі у даній справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області, належність до складу працівників якого поліцейського СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Степанова В.О. ні в який спосіб не підтверджено, адміністративний позов в частині співвідповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області підлягає залишенню без задоволення.

В решті позвних вимог встановлено, що за змістом оскаржуваної постанови відповідача від 03.04.2021 року відсутні посилання на жоден доказ. Вказівка про те, що проводився відеозапис з камери №1, сама по собі не становить підтвердження обставин вчинення позивачем ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення, оскільки суду в межах даної адміністративної справи відповідачем не представлено у якості доказу застережений в оскарженому рішенні відеозапис.

При цьому, ствердження у відзиві представника відповідача ГУНП у Вінницькій області, що доказом вчинення позивачем адміністративного правоорушення може бути візуальне спостереження працівником органу Національної поліції за дотриманням Правил дорожнього руху у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, вочевидь не доведене за наслідком непредставлення жодного доказу здійснення відповідного фіксування, яким не є власне оскаржувана постанова.

Зокрема, згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року в справі №338/1/17, визначено, що постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Разом з тим, суд визнає безпідставними доводи позивача щодо непоширення обов`язку мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, зокрема для водія транспортного засобу з електродвигуном потужністю до 3 кВт, що хоча й формально визначається за змістом положень пунктів 1.10., 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, але оспорювана постанова відповідачем винесена в порядку, передбаченому ст.36 КУпАП, за вчинення кількох адміністративних правопорушень із накладенням стягнення в межах санкції, встановленої за більш сейозне правопрушення з числа вчинених, а саме за ч.4 ст.126 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, обмежується щодо якої не стосуються лише механічними транспортними засобами.

Однак, оскаржувана постанова не містить посилання на відповідні відомості, а також суду не представлено жодних доказів щодо існування чинного рішення упоповноваженого органу про позбавлення позивача ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на певний строк, наявність якого та поширення вказаного строку позбавлення такого спеціального права на час дати винесення оскаржуваної постанови повинен був встановлюваати та оцінювати поліцейського СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Степанова В.О. у якості доказу відповідних обставин, що передбачаються для доведеності вини особи у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що всупереч власного обов`язку суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, відповідачем ГУНП у Вінницкій області не представлено суду доказів, які би доводили вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та правомірності накладеного адміністративного стягнення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Відтак, враховуючи, що в ході судового розгляду не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності оспорюваної постанови поліцейського СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Степанова В.О., винесення якої заздалегідь не може ґрунтуватись виключно лише на власному сприйнятті відповідних обставин працівником поліції, а усі сумніви щодо доведеності вини належить тлумачити на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю ним правомірності оспорюваного рішення та наявності у діях водія ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, постанова від 03.04.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення підлягає скасуванню судом та провадження в адміністративній справі належить закрити, що визначає підстави задоволення вимог адміністративного позову у цій частині.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.20), тому вказані судові витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУНП у Вінницькій області.

Керуючись ст.19, 62 Конституції України, ст.7, 122, 222, 247, 251, 258, 268, 276, 278, 280, 283, 288 КУпАП, ст.1, 2, 8-10, 77, 156, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області серії БАА №792987 від 03.04.2021 року про накладення за ч.4 ст.126 КУпАП адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 20400 гривень, провадження в адміністративній справі щодо останнього закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині співвідповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій областії (м.Вінниця, вул. Театральна, 10, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) 908 гривень судового збору.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 28.01.2022 року.

Суддя Вернік В.М.