Справа № 340/3529/20
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/3529/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" (; адреса: вул. Богуна, 11, м. Світловодськ, Кіровоградської області, 27500)

до відповідача - Кіровоградського обласного центру зайнятості (код ЄДРПОУ - 02771569; адреса: вул.Леоніда Куценка, 12, м. Кропивницький, Кіровоградської області, 25015)

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" (далі - позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградського обласного центру зайнятості (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Кіровоградського обласного центру зайнятості від 15 червня 2020 року №462 -Д-2020 "Про відмову у наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ТОВ "Світловодський завод пиломатеріалів";

- зобов`язати відповідача надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" допомогу по частковому безробіттю на період карантину в зв`язку з зупиненням діяльності з 11 березня 2020 року на строк зупинення діяльності та протягом 30 календарних днів після завершення карантину.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 11 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" зупинило виробничу діяльність у зв`язку із карантином, що встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 11 червня 2020 року позивач подав до Світловодської міськрайонної філії Кіровоградського обласного центру зайнятості заяву, в якій просив надати допомогу по частковому безробіттю на період карантину. Однак, наказом №462-Д-202015 від 15 червня 2020 року Кіровоградський обласний центром зайнятості Державного центру зайнятості відмовив Товариству у наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину у зв`язку із пропущенням 90-денного строку звернення за її отриманням. Позивач вважає, що рішеня по відмову у наданні ТОВ "Світлоаводський завод пиломатеріалів" допомоги по частковому безробіттю на період карантину з підстави пропущення двох днів, псинаючи з 11 березня 2020 року неправоміним, оскіьки даний строк не є присічним у відношенні дати 11 березня 2020 року. Період зупинки діяльності підприємства є триваючим та поглинає 90-денний строк, встановлений для звернення з відповідною заявою. За таких умов, на переконання позивача, керівник підприємства мав право подати відповідну заяву про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину з 13 березня 2020 року. Позивач вказує також на те, що спірний Наказ не мотивований належним чином.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року у справі відкрито спрощене провадження; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.19).

Надалі відповідною ухвалою суд відмовив у задоволенні заяви представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, з тих підстав, що заява на отримання допомоги по безробіттю працівнику подана позивачем з порушенням 90-денного строку, встановленого Законом України «Про зайнятість населення» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2020 року №306 (а.с. 25-28)

У поданій відповіді на відзив позивач підтримав раніше заявлені вимоги та наголосив, що відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території країни гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №306 за наслідками розгляду заяви про надання допомоги по частковому безробіттю Кіровоградським обласним центром зайнятості мало бути прийняте рішення. Натомість відповідачем прийнятий наказ, який у розумінні положень вказаних актів рішенням не є.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" зареєстроване як юридична особа 27 грудня 2013 року; основний вид діяльності за КВЕД: лісопильне та стругальне виробництво; що посвідчується відповідним витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та громадських формувань (а.с.3-4).

11 березня 2020 року директором ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» видано наказ №11/1 «Про зупинення виробництва» з 11 березня 2020 року у зв`язку із розповсюдженням на території України коронавірусу COVID-19, з метою запобігання його поширення, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (а.с.5).

11 червня 2020 року позивач звернувся до Світловодської міськрайонної філії Кіровоградського ОЦЗ із заявою на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину. До заяви додані вищевказаний наказ від 11 березня 2020 року, копії звіту з праці, податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2019 рік, відомості про працівників, у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину, копія довідки Світловодської ОДПІ Олександрійської ГУ ДПС у Кіровоградській області (а.с.6).

15 червня 2020 року Кіровоградським обласним центром зайнятості видано наказ №462-Д-2020 «Про відмову у наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» (а.с.8,9-11).

Представником позивача оскаржив Наказ до Державного центру зайнятості (а.с.13-14).

На таку скаргу Державний центр зайнятості Міністерства соціальної політики України скерував до ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» лист від 11 серпня 2020 року №33/10/4144-20, в якому повідомив про відсутність підстав для перегляду рішення Кіровоградського обласного центру зайнятості про відмову ТОВ «Світловодський завод пиломатеріалів» у наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину (а.с.15).

Викладені обставини передували зверненню позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону №5067-VI визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до частин першої та трнтьої статті 47-1 Закону № 5067-VI допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.

Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину.

Допомога по частковому безробіттю на період карантину надається у разі сплати роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом шести місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, в тому числі працівники, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

Приписами частини другої статті 47-1 Закон № 5067-VI передбачено, що для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець, який є застрахованою особою, звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи: 1) заяву у довільній формі; 2) копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності; 3) відомості про працівників та/або фізичну особу - підприємця, який є застрахованою особою (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно з цією статтею; 4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Указаний загальний порядок звернення за допомогою по частковому безробіттю на період карантину вимагає при відповідному зверненні надати довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності.

Як зазначено вже вище, відповідно до частини третьої статті 47-1 Закон №5067-VI передбачено, що право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, в тому числі працівники з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

Для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи:

1) заяву у довільній формі;

2) копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності;

3) відомості про працівників та/або фізичну особу - підприємця, який є застрахованою особою (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний державний орган і мають відмітку в паспорті), у яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно з цією статтею;

4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності.

При цьому, частиною сьомою статті 47-1 Закону №5067-VI у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, визначено, роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, може звернутися за отриманням допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації протягом 90 календарних днів з дня зупинення (скорочення) виробництва, але не пізніше строку, визначеного порядком надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину та/або надзвичайної ситуації, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом приписи містить і Порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території країни гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №306 (тут і далі - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №453, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин).

Так, зокрема, згідно пункту 8 Порядку №306 роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, може звернутися за отриманням допомоги по частковому безробіттю на період карантину протягом 90 календарних днів з дня зупинення (скорочення) діяльності.

У спірних правовідносинах правовою підставою для звернення позивача із заявою про отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину стало припинення виробничої діяльності підприємства з 11 березня 2020 року відповідно до Наказу директора ТОВ "Світловодський завод пиломатеріалів" від 11 березня 2020 року №11/1 (а.с.5).

Відтак, почався перебіг встановленого законом 90-денного строку для звернення позивача із заявою про отримання допомоги по частковому безробіттю.

Натомість така заява подана позивачем 11 червня 2020 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6) та не заперечується сторонами.

За таких умов, зважаючи на те, що від припинення виробничої діяльності підприємства до подання Товариством заяви про отримання допомоги по частковому безробіттю минуло 92 календарних дні, відповідач не мав правових підстав для задоволення вимог позивача, з огляду на приписи частини сьомої статті 47-1 Закону № 5067-VI та пункту 8 Порядку №306.

Покликання позивача на неприсічність встановленого частиною сьомою статті 47-1 Закону № 5067-VI та пункту 8 Порядку №306 90-денного строку є помилковимим та не спростовують висновків суду.

Так, присічним у розумінні процесуально-правової доктрини є строк, який встановлюється законом (або договором) як межа існування та здійснення суб`єктивного права або обов`язку в часі, зі спливом якого припиняється суб`єктивне право чи суб`єктивний обов`язок.

До присічних, зокрема, належать строки, у які нездійснення певного суб`єктивного права викликає його припинення (до прикладу, ОСОБА_1 . Строки і терміни у цивільному праві : монографія. Львів : Юрінком Інтер, 2013. 320 с.).

Юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує виникнення права на допомогу по частковому безробіттю, є зупинення (скорочення) виробництва. При цьому таке право має бути реалізоване шляхом подання заяви про отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину протягом 90 днів з дня виникнення відповідних обставин.

Присічність такого строку обумовлює втрату особою права на допомогу по частковому безробіттю у разі неподання відповідної заяви протягом 90 днів з дня зупинення (скорочення) виробництва.

Крім того, позивач вказує, що спірний наказ за своїм змістом та формою не є актом, яким відповідач уповноважений відмовляти у наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину. На переконання позивача, така відмова повинна оформлюватись саме рішенням Кіровоградського обласного центру зайнятості.

Однак, згідно з вимогами абзацу другого пункту 10 Порядку №306 рішення про надання або відмову в наданні допомоги оформляється саме наказом обласного або Київського міського центру зайнятості.

Необгрунтованими є й зауваження позивача щодо відсутності у спірному Наказі підстав відмови Товариству у наданні допомоги по частковому безробіттю. Так, пунктом 1 Наказу №462-Д-2020 від 15 червня 2020 року позивачеві відмовлено у наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину у зв`язку з пропущенням строку для звернення за її отриманням, встановленого пунктом 8 Порядку № 306.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України на кожну сторону покладається обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить до висновку, що позивачем не доведена протиправність рішення відповідача, у той час як відповідач обгрунтував, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Викладене обумовлює висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати, які у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог підлягали б розподілу на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" (; адреса: вул. Богуна, 11, м. Світловодськ, Кіровоградської області, 27500) до Кіровоградського обласного центру зайнятості (код ЄДРПОУ - 02771569; адреса: вул.Леоніда Куценка, 12, м. Кропивницький, Кіровоградської області, 25015) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук