Справа № 620/16459/21
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року Чернігів Справа № 620/16459/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також ГУ ПФУ, відповідач) про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, роботу в органах МВС України на слідчих посадах з 01.08.1979 по 10.08.1999, що складає 20 років 00 місяців 09 днів; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, із врахуванням слідчого стажу 20 років 00 місяців 09 днів, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 21.02.2020 № 03/36-728, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.09.2021 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати до стажу судді, окрім іншого, стаж роботи в органах МВС України на слідчих посадах з 01.08.1979 по 10.08.1999. Проте відповідач листом від 27.10.2021 повідомив, що порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, та фактично відмовив у зарахуванні до стажу спірного періоду.

23.11.2021 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано відзив, у якому позов не визнає з тих підстав, що перерахунок пенсії позивачу проведено у відповідності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ, тому зарахування до стажу судді періоди роботи в органах МВС України на слідчих посадах з 01.08.1979 по 10.08.1999, є безпідставним. Також звернув увагу, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 620/2123/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи позивача строк військової служби з 02.11.1972 по 07.01.1975, що складає 2 роки 2 місяці 05 днів та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1975 по 01.07.1979, що складає 1 рік 11 місяців 00 днів.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2016, на підставі постанови Верховної Ради України №1515- VIІІ від 08.09.2016, позивач звільнений з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у відставку.

Відповідно до наказу Ніжинського міськрайонного суду від 03.08.2009 №20-ос, позивачу встановлено щомісячне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати з 11.08.2009 (а.с.57).

Відповідно до розрахунку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, станом на 12.08.2009, до стажу роботи позивача зарахована служба в органах МВС з 01.08.1979 по 10.08.1999 (а.с.58).

24.09.2021 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ, в якій просив до стажу судді зарахувати в тому числі період роботи в органах МВС України на слідчих посадах з 01.08.1979 по 10.08.1999 ( а.с. 18-19).

Відповідач листом від 27.10.2021 №15476-15979/М-02/8-2500/21 повідомив, що порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ, тому підстави для зарахування спірного стажу відсутні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.10.2010 (далі - Закон №2453-VI) незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням, правом судді на відставку.

За приписами ч. 6 ст. 48 Закону№2453-VI при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Частиною 1 ст. 120 Закону України №2453-VI визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 5 ст. 120 Закону №2453-VI за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Частиною 3 ст. 141 Закону №2453-VI (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить і закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 (далі- Закон №1402-VIII).

Так, відповідно до абз. 2 п. 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Щодо стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону №2453-VI в редакції, чинній на момент виникнення у позивача права на призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону №2453-VI визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12. 1992 №2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII), в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом № 2453-VI) було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас спірні правовідносини врегульовані також постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі - Постанова №865), яка була чинна станом на день набрання чинності Законом №2453-VI у відповідній цьому періоду редакції.

Абзацом 2 п 3-1 Постанови №865 було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на день набрання чинності Законом № 2453-VI було передбачено зарахування спірного періоду роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки він був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

У даному випадку до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню період роботи на посаді слідчого.

Суд встановив, що позивач проходив службу в органах МВС на слідчих посадах у період з 01.08.1979 по 10.08.1999, що підтверджується: трудовою книжкою, наказами про призначення позивача на посаду слідчого в УВС, наказом про його звільнення, рішенням Вищої Ради юстиції від 04.08.2016 № 1807/0/15-16 (а.с.37-48, 49-55,64).

Крім того, відповідно до розрахунку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, станом на 12.08.2009, до стажу роботи позивача зарахована служба в органах МВС з 01.08.1979 по 10.08.1999 (а.с.58).

Також відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, у своїх висновках, викладених в рішеннях від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 22.03.2017 у справі № 740/4601/16 суд встановив, що позивач проходив службу в органах МВС у період на слідчих посадах з 01.08.1979 по 10.08.1999, а отже, відповідно до наведених норм, вказані обставини не підлягають доказуванню.

Тож, доводи відповідача щодо безпідставності зарахування до стажу позивача спірного періоду роботи суд відхиляє за необґрунтованістю.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до стажу позивача період роботи в органах МВС на слідчих посадах з 01.08.1979 по 10.08.1999 та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу спірний період роботи.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням спірного період, суд зазначає таке.

Так, станом на час виникнення спірних між сторонами в цій справі правовідносин, відповідачем ще не були реалізовані відповідні дискреційні повноваження на виконання вказаного рішення суду.

Тож, задоволення таких позовних вимог призвело б до втручання в дискрецію відповідача та суперечило б завданням адміністративного судочинства, регламентованим статтею 2 КАС України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні наведених позовних вимог.

Посилання відповідача як на підставу відмови у зарахуванні спірного стажу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 620/2123/21, суд відхиляє, оскільки вказаною постановою не вирішувалось спірне питання.

Отже, позов слід задовольнити частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 605,33 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 період роботи в органах МВС на слідчих посадах з 01.08.1979 по 10.08.1999.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу період роботи в органах МВС на слідчих посадах з 01.08.1979 по 10.08.1999.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,33 грн (шістсот п`ять гривень 33 копійки), сплачений відповідно до квитанції № 59 від 12.11.2021.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005 .

Повний текст рішення виготовлено 21 січня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко