Справа № 463/550/22
Суддя: Рудаков Д. І.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/550/22
Провадження №2-а/463/43/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Рудаков Д. І.

з участю секретаря судових засідань Метеллі Б.Б.,
представника позивача Арендач М.В.,
відповідача ОСОБА_1

(MENDY NICHOLAS JERENTI),
представник відповідача Воробей П.О.
перекладача Свередюк А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові, проведеному в режимі відеоконференції з Волинським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: м. Львів, вул. Личаківська, 74) до громадянина Республіки Гамбія ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) (адреса місця знаходження:Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україніза адресою:АДРЕСА_1 ) про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить продовжити строк затримання громадянина Республіки Гамбія ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, а саме до 13 год. 50 хв. 04 серпня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 03.08.2021 року, діючи у складі групи осіб, здійснив незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, внаслідок чого був затриманий прикордонною вартою Республіки Польща та 04.08.2021 року о 13 год. 50 хв. на підставі ст.ст. 3.5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» в пункті пропуску через державний кордон «Краківець-Корчова» був переданий на територію України представникам відділу прикордонної служби «Краківець».

В подальшому зважаючи на наявність в діях відповідача складу адміністративного правопорушення (незаконний перетин державного кордону) 06.08.2021 року Яворівським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

У ході проведення перевірочних заходів стало відомо, що вищезазначений громадянин документований довідкою про звернення за захистом в Україні №011838, виданою 30.06.2020 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, термін дії якої продовжено до 30.09.2021 року.

06.08.2021 року Личаківським районним судом м.Львова відносно відповідача прийнято рішення про затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України.

17.08.2021 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області.

04.12.2021 року на адресу 7 прикордонного загону надійшло повідомлення від Волинського ПТПІ ДМС України в якому зазначається, що відповідно до рішення ДМС України від 11.10.2021 року відповідачу відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (зазначену відмову відповідач не оскаржував).

09.12.2021 року Личаківським районним судом м. Львова відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення, а також про його затримання з метою забезпечення видворення за межі території України

Обгрунтовуючи необхідність продовження строку на затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення позивач зазначає про те, що на сьогоднішній день до закінчення попередньо встановленого судовим рішенням строку затримання відповідача (до 04.02.2022 року) у позивача відсутні з об`єктивних причин можливості забезпечити примусове видворення відповідача за межі території України. Вказаними об`єктивними причинами є відсутність у позивача (невиділення таких з державного бюджету) грошових коштів для забезпечення примусового видворення відповідача та відповідно виконання рішення суду про це, оскільки орієнтовна вартість для закупівлі авіаквитків для іноземця-правопорушника та складу супроводу представників Держприкордонслужби України становить 120 тис. грн. У зв`язку із цим представником позивача подано пропозиції, рапорт про що додано до матеріалів позовної заяви, щодо проведення відкритих торгів за електронною системою «ProZorro» з метою укладення договору із авіакомпанією на закупівлю авіаквитків для організації примусового видворення за межі України незаконних мігрантів. Відповідач ж в свою чергу відмовляється самостійно (без супроводу представників Держприкордонслужби України) повертатись до країни походження, більше того, своїми діями намагається ввести в оману представників Держприкордонслужби України, зазначаючи про бажання покинути територію України лише виїхавши до такої країни, як Тувал, з якою згідно отриманою представником позивача інформацією відсутні маршрути авіаперельоту.

А тому з врахуванням вищевказаних обставин та з метою забезпечення належного виконання рішення суду про примусове видворення іноземця позивач в порядку ст.289 КАС України звернувся до суду з адміністративним позовом про продовження відповідачу строку затримання, який закінчується 04.02.2022 року.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові. Додатково наголосила суду, що неможливість видворення відповідача за межі території України, а відтак виконання рішення суду про це, на сьогоднішній день є неможливим з об`єктивних, незалежних від позивача причин та обставин, а також пов`язане із відсутністю співпраці зі сторони відповідача із представниками Держприкордонслужби України, оскільки відповідач категорично відмовляється самостійного (без супроводу представників Держприкордонслужби України) повертатися до країни походження або будь-якої третьої країни.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили. Представник пояснив, що продовження строку затримання відповідача є незаконним та відсутні на сьогоднішній день будь-які правові та об`єктивні підстави для цього. У зв`язку із цим просили в задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.ст.246,289 КАС України, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач 03.08.2021 року, діючи у складі групи осіб, здійснив незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, внаслідок чого був затриманий прикордонною вартою Республіки Польща та 04.08.2021 року о 13 год. 50 хв. на підставі ст.ст. 3.5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» в пункті пропуску через державний кордон «Краківець-Корчова» був переданий на територію України представникам відділу прикордонної служби «Краківець».

В подальшому зважаючи на наявність в діях відповідача складу адміністративного правопорушення (незаконний перетин державного кордону) 06.08.2021 року Яворівським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

У ході проведення перевірочних заходів стало відомо, що вищезазначений громадянин документований довідкою про звернення за захистом в Україні №011838, виданою 30.06.2020 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, термін дії якої продовжено до 30.09.2021 року.

06.08.2021 року Личаківським районним судом м.Львова відносно відповідача прийнято рішення про затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України.

17.08.2021 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області.

04.12.2021 року на адресу 7 прикордонного загону надійшло повідомлення від Волинського ПТПІ ДМС України в якому зазначається, що відповідно до рішення ДМС України від 11.10.2021 року відповідачу відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (зазначену відмову відповідач не оскаржував).

09.12.2021 року Личаківським районним судом м. Львова відносно відповідача було прийнято рішення про примусове видворення, а також про його затримання з метою забезпечення видворення за межі території України.

Відповідач був затриманий 06.08.2021 року до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, тому відповідно до вимог частини 6 розділу І Інструкції про порядок дій посадових осіб Державної прикордонної служби України та взаємодії з територіальними органами Державної міграційної служби України під час звернення іноземців чи осіб без громадянства із заявами про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, затвердженої наказом МВС України від 10.08.2016 року №772 визначено, що відповідно до статті 29, частини восьмої статті 30 та статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» під час перебування шукачів захисту в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, посадовими особами органів (підрозділів) охорони державного кордону (Морської охорони): не приймаються рішення про здійснення передавання (реадмісії) шукача захисту відповідно до міжнародних Угод про реадмісію (приймання-передавання); не приймаються рішення про примусове повернення шукача захисту; не подаються позови про примусове видворення шукача захисту до адміністративних судів; не надається будь-яка інформація про шукачів захисту дипломатичним представництвам чи консульським установам держав, громадянами яких вони є.
Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.
Згідно з п.12 р. ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.
Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить про те, що хоч строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи, однак за наявності відповідних умов є винятки із вказаного положення. Зокрема, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.
Оцінюючи наведені стороною позивача у позовній заяві та підтримані представником позивача у судовому засіданні обставини на підтвердження мотивованості та обгрунтованості заявлених вимог на предмет їх відповідності обставинам справи та доказового підтвердження суд приходить до наступного висновку.
З урахуванням наданих в судовому засіданні сторонами по справі пояснень, оглянутих та досліджених судом доказів суд вважає обгрунтовано доведеними наявність на сьогоднішній день у сторони позивача об`єктивних, незалежних від нього причин та обставин, що зумовлюють неможливість видворення відповідача за межі території України, а відтак виконання рішення суду про це, а саме: відсутність у позивача грошових коштів (невиділення таких з державного бюджету). Поряд з цим, суд вважає за необхідне вказати про те, що поведінка сторони позивача у вирішенні даного питання не є пасивною, оскільки представником позивача ініційовано питання щодо проведення відкритих торгів за електронною системою «ProZorro» з метою укладення договору із авіакомпанією на закупівлю авіаквитків для організації примусового видворення за межі України незаконних мігрантів, копія відповідного рапорту судом оглянута.

Покликання сторони відповідача про наявність у нього власних коштів для того аби покинути територію України суд вважає такими, що спрямовані на введення суду в оману щодо дійсних обставин справи, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних покликань стороною відповідача суду не представлено та клопотань про їх витребування, за наявності складнощів в особистому представленні таких, суду не заявлено. Вказане, а також відповідна поведінка відповідача, про що зазначено представником позивача, дійсно свідчить про відсутність співпраці зі сторони відповідача.
Частиною 11 ст. 289КАС України передбачено, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявленого позову, а відтак такий задовольняє з урахуванням обставин справи, а також з метою дотримання прав та законних інтересів відповідача продовжити строк затримання останнього до 04.08.2022 року включно.
Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст.ст.4,9,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

у х в а л и в:

Позов 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління (військова частина 2144) Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: м. Львів, вул. Личаківська, 74) до громадянина Республіки Гамбія ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) (адреса місця знаходження:Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні за адресою:АДРЕСА_1 ) про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України задовольнити.
Продовжити строк затримання громадянина Республіки Гамбія ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що за адресою: АДРЕСА_2 .
Строк дії рішення в частині затримання іноземця рахувати починаючи з моменту проголошення рішення 31.01.2022 року і до 04.08.2022 року включно.
Рішення суду у відповідності до ч.16 ст.289 КАС України може бути оскаржене в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та проголошено 31 січня 2022 року.

Суддя Д.І. Рудаков