Справа № 308/7446/21
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7446/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Вільчак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрала поліції Рейпаші Руслана Олексійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН № 4328823 від 09 червня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Шпуганич В.П., звернувся в суд з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції та інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрала поліції Рейпаші Р.О. про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з позовними вимогами позивач просив суд:

визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції капрала Рейпаші Р.О. по зупинці 09.06.2021 в м. Ужгороді по вул. Тімірязєва водія ОСОБА_1 та складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 292700 за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП;

визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН № 4328823 від 09.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складену інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області капралом поліції Рейпаші Р.О. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, у виді попередження.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області від 15.06.2021, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2021, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за вказаною позовною заявою в частині позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції капрала Рейпаші Р.О. щодо зупинки 09.06.2021 в м. Ужгороді по вул. Тімірязєва водія ОСОБА_1 та складення відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 292700 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Шпуганич В.П., до Департаменту патрульної поліції та інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрала поліції Рейпаші Р.О. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН № 4328823 від 09.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовну заяву мотивовано тим, що постановою серії ЕАН № 4328823, винесеною інспектором, капралом поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Рейпаші Р.О. 09.06.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді попередження за те, що водій 09.06.2021 о 18 год. 53 хв. в м. Ужгороді по вул. Тімірязєва, 19, під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, не увімкнув знак аварійної зупинки, чим порушив вимогу п. 9.9 «а» Правил дорожнього руху. Крім того, 09.06.2021 інспектор, капрал поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Рейпаші Р.О. склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 292700 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вважає дії працівника патрульної поліції, пов`язані з зупинкою позивача, складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними.

Позивач зауважує, що 09.06.2021, приблизно о 18 год. 40 хв., на автомобілі (д.н.з. НОМЕР_1 ), належне користування яким зареєстровано в ТСЦ 2141 та відображено у додатку «Дія», він рухався по вул. Тімірязєва зі сторони Ужгородського РЕМ (м. Ужгород, вул. Тімірязєва, 17) в сторону ОП «Ужгородський коньячний завод» (м. Ужгород, вул. Тімірязєва, 17), біля якого був безпідставно зупинений співробітником поліції Рейпаші Р.О. через не пристебнутий ремінь безпеки. Сам факт відсутності пристебнутого ременя безпеки поліцейським не було виявлено. Зупинившись на вимогу поліцейського він вийшов з автомобіля, щоб з`ясувати у нього причину зупинки. На його прохання пояснити йому причину зупинки поліцейський Рейпаші Р.О. , належно не представившись, у неввічливій формі звинуватив його у тому, що він не був пристебнутий ременем безпеки, що було відвертою брехнею з боку вказаного поліцейського, адже він завжди пристібається перед початком руху, оскільки в іншому випадку після початку руху автомобіль видає звуковий сигнал.

Наголошує, що враховуючи явну протиправність вказаних дій, він попросив поліцейського Рейпаші Р.О. надати йому доказ вчинення ним правопорушення, за нібито вчинення якого він був зупинений поліцейськими. Не маючи жодного документального підтвердження, жодного свідка, який би міг підтвердити вигадане поліцейським порушення ним ПДР, останній в ще більш агресивній формі почав вимагати від нього пред`явлення йому інших, передбачених ПДР, документів, які у повному обсязі були надані ним на вимогу поліцейського. Будучи явно упередженим по відношенню до нього та розуміючи факт безпідставності його зупинки та незаконності своїх дій, поліцейський Рейпаші Р.О. продовжив зловживати своїми правами, звинуватив позивача за відсутності у нього будь-яких ознак сп`яніння, бачачи, що той спішить у прийнятті заборонених препаратів та почав наполягати на проходженні освідування на стан наркотичного сп`яніння у наркологічному диспансері, який знаходиться на іншому кінці м. Ужгорода. При складені протоколу було грубо порушено його права, визначені ст. 268 КУпАП, щодо права на захист. Оговтавшись від миттєвого шоку, в якому перебував позивач, він зателефонував адвокату, який порекомендував йому для підтвердження чи спростування ознак будь-кого сп`яніння звернутися до лікаря-нарколога та пройти освідування на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Зладнавши свої сімейні питання, у зв`язку з якими позивач рухався по вул. Тімірязєва, разом з адвокатом у його автомобілі прибув до лікаря нарколога в Закарпатський обласний наркологічний диспансер.

Позивач вказує, що постанова стала наслідком зупинки на вимогу поліцейського, а наявність складу адміністративного правопорушення - суб`єктивною думкою поліцейського. З оскаржуваної постанови не вбачається приєднання до неї під час розгляду матеріалів справи будь-яких доказів. Під час спілкування з поліцейським з приводу того якими доказами ним встановлено вчинення правопорушення останній пояснив, що зафіксував сам правопорушення, а тому постанова складена за вчинення правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі. При цьому, сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Зазначає, що інспектором як при складені протоколу про адміністративне правопорушення, так і оскаржуваної постанови, не вжито жодних дій щодо роз`яснення водію його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що поліцейським, всупереч положенням КУпАП, не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами Інструкції № 1395.

Крім того, позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Постанова і протокол містять суперечливі обставини щодо часу вчинення правопорушення. Зокрема, протокол складено 09.06.2021 о 18 год. 50 хв., а у постанові зазначено час вчинення правопорушення - 18 год. 57 хв.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник - адвокат Радь І.І. подав до суду клопотання, згідно з яким просить розглянути справу за наявними матеріалами без участі позивача та його представника.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, відзив на позовну заяву не подано, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрала поліції Рейпаші Р.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4328823 від 09.06.2021 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження за те, як зазначено у тексті постанови, він, керуючи транспортним засобом «BMW 535D», номерний знак НОМЕР_1 , 09.06.2021, о 18.53 год., в м. Ужгород, вул. Тімірязєва, 19, під час зупинки на вимогу працівника поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 «а» ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 80-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з підпунктам «а» пункту 9.9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

У відповідності до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, відповідачем не надано.

Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

При цьому оскаржувана постанова не містить жодного посилання на докази, що додаються до неї, на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення (пункт 7).

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

При цьому у рішенні Європейського суду з прав людини від 21.01.1999 року у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довів.

Відповідачем до суду не подано відзив на позов, а також не подано жодних доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушень, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги, що в рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04,§ 58, ЄСПЛ ,від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходиться з приписів ст. 139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову в розмірі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрала поліції Рейпаші Руслана Олексійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4328823 від 09 червня 2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

Департамент патрульної поліції, , що знаходиться за адресою: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ;

інспектор Управління патрульної поліції в Закарпатській області капрал поліції Рейпаші Руслан Олексійович, що знаходиться за адресою: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду - 02 лютого 2022 року.

Головуюча А.І. Сарай