Справа № 395/1149/21
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/1149/21
Провадження № 2-а/395/1/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Орендовського В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Новомиргороді заяву ОСОБА_1 про відвід судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Орендовського В.А. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Новомиргород) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Новомиргородським районним судом Кіровоградської області розглядається вище вказана адміністративна справа.

31 січня 2022 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію Новомиргородського районного суду Кіровоградської області (поза межами судового засідання) подано заяву про відвід судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Орендовського В.А. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Новомиргород) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про відвід судді та матеріали адміністративної справи №395/1149/21, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід судді.

Згідно ч.ч.3, 11 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.4 ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності .

У рішенні від 15 липня 2010 року у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду (Рішення ЄСПЛ у справі П`єрсак проти Бельгії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лауко проти Словаччини» Європейський суд наголосив, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи. Адже заявник не може в повній мірі скористатись своїми правами для свого захисту, що може наслідком підірвати справедливість судового розгляду.

Можливо визначити критерій, що однією із процесуальних гарантій реалізації і ухвалення законних та обґрунтованих рішень є інститут відводу судді, який має на меті відсторонення від участі у справі судді, щодо неупередженості, якого є сумніви.

Важливим може визнаватись забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадян до суду, справедливість та невідворотність судового рішення.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 - суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. А саме, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Зазначені доводи у заяві ОСОБА_1 про відвід можуть викликати об`єктивний сумнів у сторін та стороннього спостерігача щодо неупередженості судді та зашкодити інтересам правосуддя, що є неприпустимим і зобов`язує суд задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Орендовського В.А. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Новомиргород) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ, положення п.1 ст.6 конвенції, п.4 ч.1 ст.36 КАС України, необхідно задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Орендовського В.А., оскільки в протилежному випадку не буде забезпечено достатніх гарантій для виключення сумніву у безсторонності судді.

Керуючись ст.ст. 36, 40 КАС України ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Орендовського В.А. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Новомиргород) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 1 лютого 2022 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський