Справа № 540/7299/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/7299/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біозавод" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біозавод" (далі - позивач, ТОВ "ТД "Біозавод") звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Херсонській області, автономній республіці Крим та м. Севастополі щодо не коригування інтегрованої картки платника ТОВ "ТД "Біозавод" шляхом зменшення грошового зобов`язання на суму ПДВ 33 564,00 грн. визначеного податковою вимогою від 12.01.2018 року №53-17 із нарахованими штрафними санкціями на таку суму за несвоєчасну сплату, скасованою рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року, яке набрало законної сили.

- зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, автономній республіці Крим та м. Севастополі скоригувати в інформаційній системі органів ДПС дані інтегрованої картки платника податків ТОВ "ТД "Біозавод" шляхом зменшення суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість на 33 564,00 грн., визначених податковою вимогою від 12.01.2018 року №53-17, та на суму нарахованих в подальшому штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату нарахованого податковою вимогою від 12.01.2018 року №53-17 грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС, на думку ТОВ "ТД "Біозавод", не виконує рішення Херсонського окружного адміністративного суду в справі №821/698/18, яким скасовано податкову вимогу на суму №53-17 від 12.01.2018 року. Таке невиконання позивач вбачає в не проведенні коригувань зобов`язань ТОВ "ТД "Біозавод" в інтегрованій картці платника податків, які згідно тверджень підприємства, мали бути здійсненні за результатом скасування зазначеної вище податкової вимоги. Вказане призвело до відсутності в інтегрованій картці переплати з податку на додану вартість та відповідно до неможливості повернення сум переплат.

На підставі викладеного, позивач просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.11.2021 відкрито провадження, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.12.2021 відповідачем подано відзив на позов, згідно якого заявлених позовних вимог він не визнає. Вказує, що зобов`язання про які згадує позивач в відзиві на позов є самостійно ним задекларованими, а скасування податкової вимоги не має наслідком проведення коригувань в інтегрованій картці платника податків. Сам же податковий борг, нарахований позивачу погашено в період з 01.01.2019 по 24.10.2019 року. Також, відповідач вважає безпідставними твердження ТОВ "ТД "Біозавод", щодо невиконання контролюючим органом рішення Херсонського окружного адміністративного суду в справі №821/698/18, оскільки вказаним рішенням не було зобов`язано провести коригування податкових зобов`язань підприємства.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.12.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДПС про залишення позовної заяви без розгляду та в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

20.12.2021 відповідачем подано відповідь на відзив, в якій останній заперечує проти аргументів відповідача, викладених в відзиві. Зазначає, що посилання відповідача на уточнюючий розрахунок, зареєстрований за № є некоректним, оскільки позивач ГУ ДПС ігнорує інший уточнюючий розрахунок за лютий 2017 року, зареєстрований за номером , яким ТОВ "ТД "Біозавод" задекларувало суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 33564,00 грн. Щодо тверджень відповідача про самостійне погашення податкового боргу в період з 01.01.2019 по 24.10.2019 року, позивач зазначає, що це погашення сталось в результаті зарахувань контролюючим органом оплат за іншими зобов`язаннями в порядку черговості.

04.01.2022 ГУ ДПС подало до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому стверджує, що згідно розрахунку коригування за реєстраційним № від 28.12.2017 року всю суму від`ємного значення зараховано до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду. Графа "сума від`ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу" позивачем не заповнена. Тому, твердження позивача про існування обов`язку відобразити 33564 грн від`ємного значення в якості переплати в ІКП відповідач називає безпідставними.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача та відповідь на відзив, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 в справі №821/698/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2018 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біозавод" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 12.01.2018 № 53-17, яким ТОВ "ТД "Біозавод" визначено грошове зобов`язання без урахування передплати 33 564,00 грн., з урахуванням передплати 4455,00 грн. та штрафу 1007,00 грн., податкове зобов`язання 30 116,00 грн.

Позивач, вважаючи, що одним з елементів виконання вищеозначеного рішення суду є проведення коригувань його заборгованості в інтегрованій картці платника податків в обсязі, вказаного в скасованій податковій вимозі боргу, звертався до ГУ ДПС з відповідними вимогами. Однак, як вбачається з листів ГУ ДПС від 04.04.2021 року №7162/6/21-22-18-03-08, від 24.05.2021 року №9890/8/21-22-18-03-08 відповідні коригування в інтегрованій картці платника податків проведені не були.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, ТОВ "ТД "Біозавод" звернулось до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Так, суд нагадує, що розгляд і вирішення адміністративних справ здійснюється відповідно до принципу диспозитивності (статі 9 КАС України), відповідно до якого, суд вправі вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Суд позбавлений можливості ініціювати судове провадження, інакше він перетворився б з органу правосуддя у контролюючий орган.

За загальним правилом, адміністративний суд вирішує тільки ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і він не повинен виходити за межі цих вимог. Інакше кажучи, суд зв`язаний предметом, підставою і розміром заявлених вимог.

В даному конкретному випадку, згідно визначеної ТОВ "ТД "Біозавод" підстави позову, позивач оскаржує не виконання, на його думку, рішення Херсонського окружного адміністративного суду в іншій адміністративній справі № 821/698/18.

Відтак, спірні правовідносини виникли, на думку позивача, у зв`язку із неналежним виконанням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року в справі № 821/698/18.

Разом з цим, суд враховує те, що нормами ст. 383 КАС України встановлено особливий порядок розгляду заяв позивача щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

За звичайних обставин, дана справа підлягала б розгляду в порядку ст.383 КАС України, оскільки фактично спір направлено на забезпечення належного виконання судового рішення, що виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Однак, судом встановлено, що відносно позивача при його попередньому зверненні до суду на підставі положень ст.383 КАС України, постановлено ухвалу від 20.09.2021 в справі №821/698/18, відповідно висновків якої, заява підлягала поверненню заявникові, оскільки вона подана пізніше дня завершення десятиденного строку, встановленого законодавцем для подання такого роду заяв.

Наведений правовий висновок об`єктивно унеможливлює всі подальші звернення позивачки до суду в порядку ст. 383 КАС України.

Вказане було враховано судом та стало підставою для відкриття провадженні в даній справі, оскільки відмова в такому свідчила б про створення суттєвих перешкод для реалізації ТОВ "ТД "Біозавод" його права на звернення до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Щодо виконання рішення суду від 20.09.2021 року в справі №821/698/18, суд зазначає, що згідно резолютивної частини даного рішення, ним визнано протиправним та скасовано податкову вимогу ГУ ДФС у Херсонській області від 12.01.2018 року № 53-17.

Будь-яких інших приписів зобов`язального характеру рішення суду не містило.

А тому, правомірними та обґрунтованими є твердження податкового органу стосовно того, що саме по собі рішення суду від 20.09.2021 року в справі №821/698/18 не зобов`язувало контролюючий орган вчинити дії щодо коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків, зокрема зменшувати податкові зобов`язання, згадані в скасованій податковій вимозі.

Таким чином, рішення суду в справі №821/698/18 не могло бути виконане ГУ ДПС, оскільки саме по собі не потребувало активних дій щодо його виконання. Спірна ж вимога скасована судовим рішенням, яке набрало законної сили без дій щодо цього з боку відповідача.

Щодо обов`язку контролюючого органу провести коригування в інтегрованій картці платника податків як наслідку скасування вимоги, передбаченого законом, суд зазначає наступне.

ТОВ "ТД "Біозавод", стверджуючи в позові про існування такого обов`язку, посилається на норми пп. 60.1.4 п.60.1 ст. 60 Податкового Кодексу України.

Суд зазначає про помилковість запропонованого позивачем правозастосування в силу наступного.

Так, відповідно змісту норми, на яку посилається позивач, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, зокрема, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

З аналізу наведеного вбачається, що єдиним наслідком скасування податкової вимоги є набуття нею статусу такої, що відкликана.

Щодо самої правової природи податкової вимоги, суд зазначає таке.

Відповідно пп. 14.1.151-1 пункту 14.1 статті 14 податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно приписів п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З аналізу викладеного, вбачається, що податкова вимога на відміну від вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, є документом, який лише декларує наявність в особи податкового боргу, проте його не визначає.

Сумою ж коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України є "грошовим зобов`язанням платника податків".

Згідно положень ст.58.1 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено перелічені в згаданій статті факти.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п.54.1 ст.54 ПК України).

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Таким чином, норми ПК України передбачає два варіанти визначення грошового зобов`язання платника податків:

- самостійно платником податків, шляхом подання декларацій. Таке зобов`язання не підлягає оскарженню, а змінено може бути виключно за рахунок подання уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань;

- контролюючим органом, зокрема шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень. Рішення про нарахування такого зобов`язання може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Отже, податкова вимога не є рішенням контролюючого органу, який визначає грошове зобов`язання платника податку, а тому його скасування не має наслідком зміну грошового зобов`язання платника податків.

Тобто, обґрунтованим є твердження ГУ ДПС відносно того, що скасування податкової вимоги від 12.01.2018 року № 53-17 не змінює розміру грошового зобов`язання ТОВ "ТД "Біозавод" з податку на додану вартість, а тому обов`язку здійснювати відповідні коригування на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду в справі №821/698/18 в відповідача не з`явилось.

Додатково суд зазначає, що за приписами пп.62.1.1-62.1.2 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 (далі Порядок №5).

Відповідно пункту 1 підрозділу 1 Розділу ІІ, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Відповідно п.1 Розд. І Порядку №5, дією в ІКП, яка призводить до змін облікових показників є "обліковою операцією".

Підрозділом 1 розділу ІІ Порядку №5 передбачено, що під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Первинним документом є документи, що складені платниками та/або податковими органами, отримані від інших органів влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення податкового органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація Казначейства про надходження податків і зборів та єдиного внеску тощо).

Податкова ж вимога не є первинним документом в розумінні визначень, які містяться в наведених приписах Порядку №5, а тому вона не може бути підставою для проведення облікової операції в ІКП.

Окрім викладеного, суд звертає увагу позивача на те, що податкова вимога не визначена в Порядку як підстава для внесення відомостей про збільшення грошових зобов`язань платника податку, на відміну від податкових декларацій, уточнюючих розрахунків, податкових повідомлень-рішень, тощо. А тому й її скасування не має значення для відомостей ІКП.

Разом з тим, п.2 підрозд. 1 Розд.6 Порядку №5, містить визначення первинних показників щодо сум погашення податкового боргу (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів) та заборгованості зі сплати єдиного внеску, відповідно якого первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів) та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є:

відомості Казначейства про надходження сум податків, зборів, єдиного внеску у вигляді технологічних файлів @B та @E;

подана платниками звітність, у тому числі уточнена (зменшення суми податкового боргу/заборгованості зі сплати єдиного внеску за рахунок зменшення платником сум грошових зобов`язань/сум єдиного внеску);

декларація з податку на додану вартість із заявленою сумою від`ємного значення у рахунок погашення боргу, сумою до відшкодування з державного бюджету на поточний рахунок платника податків.

Таким чином саме наведений перелік документів є підставою для погашення (зменшення) суми податкового боргу (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів) та заборгованості зі сплати єдиного внеску в ІКП.

До вказаного переліку податкову вимогу контролюючого органу не внесено що додатково свідчить про безпідставність вимог позивача щодо зобов`язання відповідача провести коригування показників ІКП на підставі рішення про скасування податкової вимоги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність бездіяльності що, полягає відсутність дій щодо коригування показників ІКП на підставі рішення про скасування податкової вимоги, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ТОВ "ТД "Біозавод" підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 111000000