Справа № 300/222/22
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"17" січня 2022 р. Справа № 300/222/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмови відповідача щодо зарахування позивачу до страхового стажу при призначенні пенсії по віку періодів навчання у Ленінградській духовній семінарії з 01.09.1984 по 21.05.1988, роботи в «Туркменюрбургаз» з 20.08.1980 по 01.08.1981, роботи в Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта» з 24.07.1981 по 07.09.1981, а також зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача при призначенні пенсії по віку періодів навчання у Ленінградській духовній семінарії з 01.09.1984 по 21.05.1988, роботи в «Туркменюрбургаз» з 20.08.1980 по 01.08.1981, роботи в Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта» з 24.07.1981 по 07.09.1981.
Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно пунктів 8, 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (пункт 8); власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (пункт 11).
В даному випадку, позивач не зазначив в позовній заяві:
- наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;
- власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Однак, в порушення зазначеної норми законодавства, ОСОБА_1 не долучено до позовної заяви належних доказів про сплату судового збору, оскільки квитанція, яка міститься в матеріалах позову свідчить про сплату судового збору в неналежному розмірі.
З урахуванням вимог частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», який вступив в дію з 01.01.2022, установлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року складає 2 481,00 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем в порушення вимог частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір не в повному обсязі.
Приписами пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є шестимісячний строк.
Як слідує зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд, серед іншого, визнати протиправною відмови відповідача щодо зарахування позивачу до страхового стажу при призначенні пенсії по віку періодів навчання у Ленінградській духовній семінарії з 01.09.1984 по 21.05.1988, роботи в «Туркменюрбургаз» з 20.08.1980 по 01.08.1981, роботи в Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта» з 24.07.1981 по 07.09.1981.
З урахуванням правових висновків, викладених, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18, суд зазначає, що строк звернення до суду в частині позовних вимог розпочав перебіг після отримання позивачем відповіді від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 від 23.11.2020.
Як наслідок, звернувшись 06.01.2022, згідно відтиску штемпеля АТ «Укрпошта», до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовною заявою в частині вимог про визнання протиправною відмови відповідача щодо зарахування позивачу до страхового стажу при призначенні пенсії по віку періодів навчання у Ленінградській духовній семінарії з 01.09.1984 по 21.05.1988, роботи в «Туркменюрбургаз» з 20.08.1980 по 01.08.1981, роботи в Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта» з 24.07.1981 по 07.09.1981, ОСОБА_1 подано позов у вказаній частині після закінчення строків, встановлених законодавством.
У відповідності до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Втім, всупереч вказаної правової норми, ОСОБА_1 не додано до позову заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача щодо зарахування позивачу до страхового стажу при призначенні пенсії по віку періодів навчання у Ленінградській духовній семінарії з 01.09.1984 по 21.05.1988, роботи в «Туркменюрбургаз» з 20.08.1980 по 01.08.1981, роботи в Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта» з 24.07.1981 по 07.09.1981.
Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
позовну ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом:
1) зазначення власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.
2) надання (долучення) документа про сплату судового збору у розмірі 84,40 грн.
3) надання (долучення) заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
Роз`яснити позивачу (представнику позивача), що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кафарський В.В.