Справа № 560/12713/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

19 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Деражнянської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Деражнянської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним рішення виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 19.08.2021р. №129 про відмову у зміні/коригуванні реквізитів адреси житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати виконавчий комітет Деражнянської міської ради змінити/зкорегувати реквізити адреси житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 присвоївши йому адресу №76.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірне рішення відповідача є протиправним, оскільки згідно з пунктом 50 Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 №690 (далі - Порядок №690), упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється, зокрема, у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта. При цьому наявність вказаної підстави документально підтверджена.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що випадків, передбачених пунктом 50 Порядку №690, не виявлено.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2021 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

За змістом свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.07.1991 та технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду, зареєстрованим в реєстрі за №991, позивач після смерті сестри ОСОБА_2 отримав спадкове майно, до складу якого, зокрема, належить жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 29.07.2021 №29 позивач зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою комунального підприємства "Деражнянське міське бюро технічної інвентаризації" від 10.08.2021 №358 виконкому Деражнянської міської ради надано інформацію та запропоновано присвоїти нову поштову адресу АДРЕСА_2 взамін поштової адреси АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Зазначена підстава - допущена технічна помилка. Додано копію списків власників на житлові будинки, затверджених рішенням №47 виконкому Копачівської с/ради від 08.09.1988, відповідно до якої ОСОБА_2 була власником будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з погосподарської книги №2 №ОПО 01041, виданого виконавчим комітетом Деражнянської міської ради 13.09.2021 за №35, позивач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач звернувся до відповідача з заявою (вх. №1766/02.02-10 від 10.08.2021) щодо зміни/коригування реквізитів адреси житлового будинку.

Рішенням виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 19.08.2021 №129 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна" відмовлено у зміні/коригуванні реквізитів адреси житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 на підставі п.52 Порядку №690, згідно якого у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у пункті 50 цього Порядку, зміна, коригування адреси здійснюється на підставі рішення суду.

Позивач, вважаючи рішення від 19.08.2021 №129 протиправним, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно підпункту 10 пункту "б" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. При цьому, підпунктом 2 пункту "б" статті 31 цього Закону визначено, що до делегованих повноважень виконавчого органу ради віднесено організацію роботи, пов`язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів.

На підставі пунктів 1-1, 2 статті 37 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.

Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Адреса не присвоюється: 1) тимчасовим спорудам; 2) будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною; 3) іншим об`єктам нерухомого майна, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна (далі - Порядок присвоєння адрес).

Порядок присвоєння адрес, визначений цим Законом, не поширюється на земельні ділянки.

Приписами частини 4 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що реквізитами адреси є: 1) назва держави (Україна); 2) назва адміністративно-територіальної автономії у складі України - для об`єктів, розташованих на території Автономної Республіки Крим; 3) назва області (крім Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя); 4) назва району - для населених пунктів районного підпорядкування; 5) назва населеного пункту, а для об`єктів, розташованих за його межами, - назва найближчого населеного пункту (об`єднаної територіальної громади), розташованого у межах відповідного району (об`єднаної територіальної громади); 6) назва гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта (за наявності); 7) назва вулиці, площі, майдану, шосе, проспекту, бульвару, алеї, провулку, узвозу тощо (далі - вулиця) (за наявності); 8) номер об`єкта (будинку, будівлі, споруди); 9) номер корпусу - для об`єктів, які складаються з декількох корпусів; 10) номер квартири, гаражного боксу, машиномісця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна (за наявності).

Згідно з частиною 5 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частини 11 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є: 1) зміни в адміністративно-територіальному устрої (у тому числі зміна назви області, району, населеного пункту); 2) зміна назви вулиці, її об`єднання та поділ; 3) зміна назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта; 4) об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта (з урахуванням вимог пункту 2 частини третьої цієї статті); 5) упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у визначених цим Законом випадках та в інших випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес.

Водночас, згідно з частиною 15 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підставами для відмови у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта за заявою власника (співвласника) закінченого будівництвом об`єкта (його представника) про зміну адреси є: 1) подання неповного пакета документів; 2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3) подання заяви особою, яка не є власником (співвласником) об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про зміну адреси, або його (їх) представником; 4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння адреси на відповідній території.

Відмова у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 №690 затверджено Порядок №690.

Згідно з пунктом 1 Порядку №690 він визначає процедуру присвоєння, зміни, коригування адрес об`єктів будівництва, будинків, будівель, споруд, окремих частин об`єкта, які є самостійними об`єктами права на нерухоме майно (квартир, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень)

Органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до пункту 3 Порядку №690 перелік документів, що подаються для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси, строки їх розгляду, підстави для відмови у присвоєнні адреси визначаються відповідно до положень статей 26-3, 26-4 і 26-5 Закону.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що саме на відповідача, як на уповноважений орган, покладений обов`язок прийняття рішення щодо зміни, коригування, адреси домоволодіння позивача. При цьому відомостей про те, позивач не надав передбаченого законодавством переліку документів, відповідач не надав.

Щодо посилань відповідача на приписи пунктів 50, 52 Порядку №690, суд вважає їх безпідставними з врахуванням наступного.

Згідно з пунктом 50 Порядку №690 упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється: у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта; у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів державної або комунальної власності; у випадку подвоєння адрес внаслідок об`єднання населених пунктів; у випадках, визначених пунктами 9, 10 та 41 цього Порядку; у випадках, встановлених законодавством та цим Порядком.

Положеннями пункту 52 Порядку №690 встановлено, що у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у пункті 50 цього Порядку, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

Проте спірні правовідносини виникли з підстав виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта, а тому, відсутнє дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, як присвоєння окремим приватним будинкам однакової поштової адреси. Так, як встановив суд, сестрі позивача ОСОБА_2 належав жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Натомість зазначення номером будинку АДРЕСА_1 відбулося внаслідок технічної помилки. Крім того, за змістом списків власників на житлові будинки, затверджених рішенням №47 виконкому Копачівської с/ради від 08.09.1988, власником будинку АДРЕСА_2 була ОСОБА_2 , а власником будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, рішення виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 19.08.2021 №129 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна" є протиправним та його необхідно скасувати.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, оскільки протилежним суд здійснить втручання у повноваження відповідача.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за вх. №1766/02.02-10 від 10.08.2021 та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм законодавства України з урахуванням висновків суду у цьому судовому рішенні і встановлених обставин справи.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає та враховує наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а тому, судові витрати в частині судового збору не розподіляються.

Згідно з частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Визначаючи суму компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

У постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав: попередній розрахунок вартості надання правничої (правової) допомоги від 20.09.2021; акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 23.09.2021; квитанцію до прибуткового касового ордера №31 від 23.09.2021.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 23.09.2021 адвокат Князюк Дмитро Костянтинович (виконавець) надав, а ОСОБА_1 (замовник) прийняв послуги надані виконавцем, а саме:

- зустріч з клієнтом, з`яування підстав та мети звернення - 30 хв;

- вивчення документів наданих клієнтом, відповідних нормативно-правових актів - 90 хв;

- складання позовної заяви, оформлення додатків до неї - 120 хв.

В акті також вказано, що вартість однієї години роботи адвоката становить 250,00 грн, а загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) - 1000,00 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №31 від 23.09.2021 позивач сплатив 1000,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 20.09.2021.

Оцінюючи подані документи, якими обґрунтовано реальність надання послуг, суд дійшов висновку, що час та види наданих послуг, зазначені в акті від 23.09.2021, є неспівмірними з розглядом цієї справи.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, суд зазначає, що такий вид правничої послуги, як підготовка позовної заяви включає в себе і ряд інших супутніх послуг таких, як: вивчення судової практики, формування правової позиції, збір, ознайомлення з документами, та підготовка копій документів. Таким чином, перелічені супутні послуги в акті від 23.09.2021, а саме, вивчення документів наданих клієнтом, відповідних нормативно-правових актів, оформлення додатків до позовної заяви, охоплюються поняттям підготовка позовної заяви.

Розподілу судових витрат підлягають лише ті витрати, що безпосередньо стосуються судової справи та її предмета, а тому, зустріч з клієнтом, з`ясування підстав та мети звернення не стосується розгляду конкретної судової справи.

Крім того, предмет спору в цій справі не є значно складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Позивач також не надав договір про надання правової допомоги б/н від 20.09.2021.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості учасників у справі; виходячи з фактично витраченого представником позивача часу, суд вважає розмір вартості наданих послуг визначених в акті від 23.09.2021 неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, та, відповідно, вимоги про відшкодування 1000,00 грн як витрат на правничу допомогу - необґрунтованими.

Водночас, суд вважає, що співмірною та розумною у цій справі загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг є сума 500,00 грн.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача коштів, витрачених на проїзд від місця проживання (с. Копачівка) до м. Деражня і назад (проїзд відбувався 10.08.2021, 19.08.2021, 22.08.2021, 24.08.2021, 27.08.2021, 10.09.2021, 16.09.2021, 20.09.2021, 23.09.2021, 20.10.2021) в сумі 370,00 грн, суд вважає відсутніми підстави для його задоволення, оскільки не зазначено обставини та не надано доказів на їх підтвердження, які б свідчили, що вказані витрати є витратами, пов`язаними з розглядом справи в розумінні частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Деражнянської міської ради від 19.08.2021 №129 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна".

Зобов`язати виконавчий комітет Деражнянської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за вх. №1766/02.02-10 від 10.08.2021 та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм законодавства України з урахуванням висновків суду у цьому судовому рішенні і встановлених обставин справи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 500 (п`ятсот) грн за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Деражнянської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Виконавчий комітет Деражнянської міської ради (вул. Миру 37, м. Деражня, Хмельницька область, 32200 , код ЄДРПОУ - 04403025)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк