Справа № 161/22691/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/84/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі - Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

17.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що 01.12.2021 року начальником Волинської митниці Держмитслужби Гузем А.І. було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0742/20500/21, якою визнано його винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 73089,72 грн. (далі - оскаржувана постанова). Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки в його діях відсутня вина у вчиненні інкримінованого правопорушення. Так, сума митних платежів, яка ним була сплаченою, визначалася на підставі документів, які були надані йому іноземною установою, а тому в нього не було жодного умислу на заниження митної вартості декларованого товару. У свою чергу, оскаржувана постанова була винесеною внаслідок порушення процесуальних норм, а її зміст не відповідає дійсним обставинам події. Враховуючи наведене, а також те, що оскаржувану постанову відповідача він отримав лише 10.12.2021 року, просить суд поновити строк на оскарження даної постанови, скасувати її, а провадження у справі відносно нього закрити.

24.01.2022 року від Волинської митниці Держмитслужби надійшов відзив на вищевказаний адміністративний позов в обгрунтування якого зазначено, що оскаржувана постанова була винесеною у повній відповідності нормам матеріального та процесуального права, а доводи ОСОБА_1 є безпідставними. Зокрема, факт заниження позивачем митної вартості декларованого товару був встановлений внаслідок отримання інформації із компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина, що й стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України. Просить відмовити у задоволенні позову.

24.01.2022 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому останній зазначає, що доводи відзиву на позовну заяву жодним чином не спростовують підстави самого позову, а тому й не свідчать про обгрунтованість та законність оскаржуваної постанови.

У судове засідання сторони не з`явились.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова була отриманою позивачем 10.12.2021 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

Вищевказане жодними доказами відповідачем не спростовано.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, а також обставини, якими позивач обґрунтовує поважність причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, які визнаються поважними, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення з даною позовною заявою.

Як встановлено судом, на митному посту «Ковель» Волинської митниці Держмитслужби декларантом ТзОВ «КАР БРОК ЮА» подано митну декларацію ІМ40ДЕ № UA205050/2019/203007 від 27.12.2019 року для проведення митного оформлення товару «Автомобіль вантажний б/в, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування; марка: RENAULT; модель: MASTER; календарний рік виготовлення: 2016; модельний рік виготовлення: 2016; № кузова: НОМЕР_1 ; тип кузова: вантажний фургон; тип двигуна: дизельний; робочий об`єм: 2299 смЗ; тип - дизельний; потужність - 92 Kw; маса в разі повного навантаження 3500 кг; вантажопідйомність 1498».

01.12.2021 року начальником Волинської митниці Держмитслужби Гузем А.І. було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0742/20500/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 73089,72 грн.

Як слідує зі змісту постанови про порушення митних правил № 0742/20500/21 від 01.12.2021 року, декларантом ОСОБА_1 , як керівником ТзОВ «Ексім Кар» вчинено дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів в сумі 24363,24 грн., шляхом заявлення в митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA205050/2019/203007 від 27.12.2019 року неправдивих відомостей щодо продавця (відправника), покупця (отримувача), неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою митному органу документи, що містять такі відомості.

На переконання суду, розбіжність в оскаржуваній постанові в частині визначення типу митної декларації є технічною помилкою при її оформленні.

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 478 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у ч. 1 ст. 9 КУпАП та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок . правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, для притягнення до відповідальності відповідно до ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність пряного умислу.

Відтак, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.03.2018 року у справі № 640/7258/17, від 11.06.2020 року у справі № 564/530/17, від 20.08.2020 року у справі № 553/1435/17, від 06.11.2020 року у справі № 159/1754/17.

Зокрема, у даних постановах по аналогічних справах Верховний Суд вказує, що для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, ст. 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості».

Як вбачається із винесеної постанови про порушення митних правил висновки щодо заниження митної вартості посадовими особами митниці зроблені на підставі інформації наданої Департаментом боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби України від митних органів Федеративної Республіки Німеччина.

Однак, такі висновки не заслуговують на увагу, у зв`язку з тим, що товари, які декларувались по зазначених митних декларації були придбані не у «SER Funhrpark Management Inh.Eduard Schuster», In der Krumne 16-20, Weiterstadt, 64331 DE, яка зазначена у листі, а у компанії UAB «RUBA» Lietuva Saskaita, Rokiskio r.sav. Kavoliskio k., Melioratorivj g.8А, що підтверджується інвойсом, який надавався до митного оформлення та контрактом. Відповідно товар був придбаний на підставі договірної ціни зазначеної в інвойсі, крім того Відповідач не ставить під сумнів надані нашим партнером інвойси митного оформлення. Додаткових перевірок при розмитнені проведено не було.

В даному випадку при розмитненні товару ОСОБА_1 керувався ціною купівлі, яка була зазначена у інвойсі наданому компанією UAB «RUBA» Lietuva Saskaita, Rokiskio r.sav. Kavoliskio k., Melioratorivj g.8А, під час розмитнення товару жодних зауважень з боку митних органів не було, як і не було зауважень безпосередньо до митної вартості, хоча у повноваженнях митних органів є можливість у разі сумніву щодо ціни запитувати додаткові документи або коригувати митну вартість.

Таким чином, твердження відповідача про умисне заниження ОСОБА_1 митної вартості не заслуговує на увагу, оскільки при декларуванні товару останній виходив виключно із договірної ціни, а до ціни по якій компанія UAB "RUBA" Lietuva Saskaita. Rokiskio r.sav. Kavoliskio k.. Melioratoriu e.8 А. придбавала автомобіль він відношення не має та не може мати.

Аналогічної позиції дотримався і Верховний суд у свій постанові від 15.05.2018 року по справі № 817/1107/17.

Таким чином, позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми митних платежів на підставі первинних реєстраційних документів та оригіналу інвойсу. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур. Рішення про коригування митної вартості митним органом не приймалося. Додаткових досліджень податковими та митними органами не проводилося, а інформація, отримана від уповноважених органів іноземних держав, стосувалася факту ймовірної підробки документів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, у даному випадку суд не вбачає в діях ОСОБА_1 був відсутній умисел на приховування відомостей про рік виготовлення транспортного засобу з метою зменшення розміру митних платежів, а відтак й складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не доведена, а тому вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, то із Волинської митниці Держмитслужби на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім до суду з даним позовом судовий збір в сумі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8-10, 72-78, 229, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови - задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження постанови у справі про порушення митних правил № 0742/20500/21, винесеної 01.12.2021 року начальником Волинської митниці Держмитслужби Гузем А.І.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0742/20500/21, винесену 01.12.2021 року начальником Волинської митниці Держмитслужби Гузем А.І., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 73089,72 грн.

Провадження у справі про порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук