Справа № 482/1218/21
Суддя: Баранкевич В. О.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/1218/21
Номер провадження 2-а/482/7/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серії ДП18 №823328 від 10.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серії ДП18 №823328 від 10.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та закриття провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 10.08.2021 року інспектором УПП в Миколаївській області Сядро М.С. відносно неї було винесено постанову серії ДП18 №823328 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та є не обґрунтованою.

Під час винесення постанови інспектор взагалі не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Йому здалося, що вона нібито порушила правила дорожнього руху, але насправді ніяких порушень не було та мабуть, розуміючи, що в її діях не було порушення вимог знаку 3.21 ПДР України «в`їзд заборонено» надумано притягну її до відповідальності за порушення п. 2.1 (а) ПДР України.

Позивач вважає, що інспектором порушено вимоги статей 245, 280 КУпАП. Так у цьому випадку інспектор не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами, інспектор мав право притягати її до відповідальності.

Таким чином, інспектор не маючи взагалі ніяких доказів чинення нею адміністративного правопорушення, притягнув її до відповідальності не виконавши при цьому вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП. В даному випадку ніяких доказів її вини немає, а тому немає й суб`єктивної сторони та відповідного складу правопорушення.

З метою належної фіксації доказів її невинуватості у справі, вона вимагала у інспектора скласти протокол адміністративного правопорушення, на що він її відмовив.

Крім того, інспектор вказав, що його спілкування з нею було грубим, невихованим, він не надавав можливості її та дитині відвідати туалет, вказане викликало як її обурення, так і її батька (якому 80 років), який знаходився в автомобілі. Зрозумівши, що фактично не має жодного доказу правопорушення нею, щодо проїзду знаку 3.21 ПДР України, інспектор надумано виніс постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та почав погрожувати її складанням протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у разі невизнання вини у правопорушенні та як вона взнала потім склав її про що навіть не повідомив. Вважає, що за таких обставин інспектор незаконно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Вона вважає, що вище керівництво зможе дати кваліфіковано оцінку діям інспектора УПП Сядро. 19.08.2021 року вона оскаржила постанову про притягнення до адміністративної відповідальності його керівництву, начальнику УПП в Миколаївській області. Однак, розгляд скарги (відповідь від 26.08.2021 року, отримана нею 28.08.2021 року), було проведено формально, мотивування надумане зі слів інспектора та з посиланням на технічні засоби, запис про використання яких в постанові відсутній та, записи яких до постанови не додані.

Враховуючи наведене, вважає що в її діях немає ознак правопорушення, навпаки, її права порушено, а постанова винесена незаконно і підлягає скасуванню та закриття провадження по справі.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.09.2021 року, адміністративний позов було залишено без руху та надато строк для виправлення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року відкрито провадження та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але до суду надав відзив у якому просив суд розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до ст. 205 КАС України суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

За неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, згідно ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали та докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , інспектором УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом патрульної поліції Сядром Михайлом Сергійовичем складено постанову серії ДП18 №823328 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У цій постанові зазначено, що 10.08.2021 року о 12 год. 24 хв. в м. Миколаєві в Центральному районі на перехресті вул. Шевченко та вул. Московська, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_1 на виконання вимоги не виконала вимоги державного знаку «3.21» та здійснила рух в зоні його дії та в подальшому не пред`явила посвідчення водія відповідної категорії до повного ознайомлення, чим порушила п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із вказаною вище постановою ОСОБА_1 , 19.08.2021 року звернулася до керівництва УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції для оскарження постанови.

Судом встановлено, що 28.08.2021 року поштою ОСОБА_1 отримала лист від УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому заяву позивача залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаною вище постановою та листом, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови, суд відповідно до частини другої статті 2 КАС України перевіряє чи прийняте оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як свідчить зміст оскаржуваної постанови, вона винесена інспектором відповідно до правил, визначених Кодексом про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП).

Отже, у даному випадку слід перевірити дотримання інспектором патрульної поліції порядку притягнення до адміністративної відповідальності, визначеного КУпАП, в редакції чинній на момент складання оскаржуваної постанови, тобто станом на 10 серпня 2021 року.

Відповідно до статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Частиною першою статті 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як зокрема, правил дорожнього руху, передбачених: частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (частини друга та третя статті 222 КАС України).

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (стаття 249 КУпАП).

Статтею 258 КУпАП передбачено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, частиною другої статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що 07 листопада 2015 року наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Пункт 1 та 2 розділу III цієї Інструкції вказує на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, частиною першою ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 9 розділу ІІІ. Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Із аналізу наведеного слідує, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП віднесено по повноважень Національної поліції. Під час розгляду справ такої категорії протокол про адміністративне правопорушення, перед винесенням постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не складається. А місцем розгляду такої справи є місце вчинення правопорушення.

Зазначені вимоги закону відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови у цій справі були дотримані.

Однак, слід зазначити, що згідно з приписами статті 245 КУпАП завданнями провадження в адміністративних правопорушеннях є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне, з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення визначені статтею 283 КУпАП. Так, відповідно до частини третьої статті 283 КУпАП постанова про справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, зазначених у частині другій цієї статті повинна, зокрема, містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Зі змісту наведеного слідує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. А у разі розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першої статті 126 КУпАП, у постанові має бути вказано технічний запис, яким зафіксовано факт вчинення цього порушення.

Таких же висновків дійшов і Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2018 року № 524/5536/17.

Частиною першою статті 126 КУпАП (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В оскаржуваній постанові серії ДП18 №823328 наявна інформація про позивача ОСОБА_1 , зазначено суть правопорушення та визначено суму штрафу за його вчинення.

Однак, будь-яких доказів вини позивача у вчиненні 10.08.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, постанова не містить.

У даному випадку вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП має бути зафіксоване технічним засобом, інформація про який повинна бути внесена до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (частина третя статті 283 КУпАП).

Оскаржувана постанова серії ДП18 №823328 не містять будь-якої інформації щодо технічного засобу, яким здійснено фіксування подій, яка відбулася 10 серпня 2021 року за участі позивача.

Окрім того з наданих відповідачем відеозаписів не вбачається факт того, що позивач проїхала заборонений знак.

Крім того, за наданих відповідачем відеозаписів вбачається, що позивач декілька разів надавала своє посвідчення працівникам поліції, тобто виконала ви моги п.2.1 ПДР України.

За такого, суду не надано належних та допустимих доказів правомірності постанови відповідача

Відповідач не виконав вимоги частини другої статті 77 КАС України та не довів правомірність оскаржуваної постанови серії ДП18 №823328 належними та допустимими доказами.

На підставі зазначеного вина позивача не може вважатись доведеною.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга N 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга N 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга N 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1) .

Зважаючи на викладене, з огляду на відсутність доказів, які б доводили наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку, про те, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 72-77, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серії ДП18 №823328 від 10.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закриття провадження- задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №823328 від 10.08.2021 року прийняту інспектором УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом патрульної поліції Сядром М.С. до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 статті 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В.О. Баранкевич