Справа № 235/2637/21
Суддя: Клікунова А. С.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 235/2637/21
Номер провадження 2-а/235/3/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Фоминої Т. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданої представником позивача - адвокатом Крайнім Олександром Вікторовичем, до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції Коренського Сергія Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказаний адміністративний позов, в якому позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Крайнього О. В. просить визнати:

- визнати дії поліцейського відділу поліції № 1 (Кальміуський район) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними;

- скасувати постанову серії ДПО 18 № 791607 від 24.03.2021 року працівника відділу поліції № 1 (Кальміуський район) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

24.03.2021 року о 10 годині 29 хвилин позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENS E200» номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух в м. Маріуполь Донецької області по проспекту Карпова, б. 190-405 м, порушив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год., був зупинений працівниками патрульної служби, якими вказано про допущення позивачем порушення п. 12.4 ПДР України. Вимірювання проведене Tru Cam TC000788. Позивач керував автомобілем без документу, що посвідчує право керування транспортним засобом, а саме був позублений права керування транспортним засобом Красноармійським міськрайонним судом Донецької області постановою від 23.03.2020 року.

Постановою серії ДПО18 №791607 в справі про адміністративне правопорушення від 24.03.2021 року працівника відділу поліції № 1 (Кальміуський район) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.

По суті заявлених вимог пояснив наступне, що під час спілкування з працівниками патрульної поліції, останні не назвалися йому, не ознайомили з правами, не запропонували послуги адвоката, чим суттєво порушили його права та не дотримувалися своїх обов`язків. На вимогу надати посвідчення водія та документи на автомобіль, позивач надав паспорт громадянина України, посвідчення водія та технічний паспорт. Працівник поліції прослідував у службовий автомобіль, де склав протокол, але за яке саме правопорушення не повідомив, протокол для ознайомлення не надав, копію протоколу не вручив. Під час спілкування працівник патрульної поліції спілкувався в агресивній формі, без належної поваги, провокуючи конфліктну ситуацію, близько п`яти разів штовхав в бік, мотивуючи тем, щоб він зійшов з проїзної частини дороги (вказаний факт зафіксований на відео телефоном позивача). Після складання протоколу працівник поліції не передав документи особисто в руки, а кинув їх на торпеду його автомобіля, в результаті чого технічний паспорт випав з обкладинки паспорту та потрапив в отвір між торпедою та лобовим склом. (В подальшому позивач звертався за допомогою до СТО з метою вилучення документу, але вказана послуга коштувала значних для нього витрат в сумі 10000 гривень.

На вимогу ОСОБА_1 про надання доказів інкримінованого правопорушення, - інспектором не продемонстровано відеозапис, на якому знято рух транспортного засобу позивача. Жодні пояснення позивача не враховано, та за відсутності допустимих доказів, всупереч фактичним обставинам, з порушенням вимог ст. ст. 251, 251, 278-280 КУпАП, - поліцейським винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичного режимі серія ДПО 18 № 791607 від 24.03.2021 року.

Оскаржувану постанову позивач отримав в управлінні поліції. Просив суд поновити строк для її оскарження.

Відповідно до положень ст. ст. 257, 262 КАС України адміністративна справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Крайній О. В. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові. Так, захист порушених, на думку представника, прав в основному ґрунтується на тому, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто безпосередньо на місці зупинки, без надання часу для підготовки заперечень, забезпечення можливості заявляти клопотання, подати докази з наступним їх дослідженням та наданням оцінки. Позивачем вказано, що поліцейським не виконано вимоги ст. 268 КУпАП, а саме не роз`яснено права як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а зміст оскаржуваної постанови не відповідає ст. 284 КУпАП. Крім того, акцентував увагу суду, що керував транспортним засобом на законних підставах, оскільки строк позбавлення його права керування транспортним засобом закінчився.

Відповідач інспектор роти №2 батальйону управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції Коренський С. А. у судовому засіданні проти заявлених вимог ОСОБА_1 заперечував, правом подати відзив на позову заяву в порядку ст. 162 КАС України не скористався, але суду пояснив, що викладені в позові обставини не відповідають дійсності та повністю спростовуються наданим відеозаписом з персонального реєстратору. Підставою для зупинки позивача стало перевищення ним допустимої швидкості руху, а після зупинки було встановлено, що позивач керує транспортним засобом без законних підстав. Тобто відповідною постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.03.2020 року позивача було позбавлено права керувати транспортними засобами строком на один рік. В передбачений законом порядок позивач не поновив це право, а тому вважає винесену постанову законною та просив відмовити позивачу в задоволені позову.

Представником відповідача - Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, подано відзив на позову заяву в порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, з долученням фото і відео запису порушення з фіксацією номерного знаку транспортного засобу порушника, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з наступних підстав.

Під час несення служби в Кальміусовському районі м. Маріуполя по проспекту Карпова біля буд.190+405,3 м., 24.03.2021 року екіпажем «чайка» за допомогою лазерного вимірювача швидкості Tru Cam TІ 20/20 (серійний номер ТС788), було виявлено Порушення дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу «MERCEDES-BENS E200» номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 77 км/ год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, після чого, на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» транспортний засіб було зупинено поліцейськими.

Вказаний факт підтверджується долученим фото та відео (долучено до відзиву), на якому зафіксовано державний номерний знак вищезазначеного транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1 Правил дорожнього руху України, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» та пункту 2,4а ПДР України.

На неодноразову вимогу поліцейських, щодо пред`явлення документів водій, позивач ОСОБА_1 пояснив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.04.2020 року він позбавлений права керування транспортним засобом за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Наполягав на тому, що він виправився та вже за тиждень він отримає водійське посвідчення в сервісному центрі МВС, де має намір складати іспит, в зв`язку з чим надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії не має можливості, що суперечить вимогам ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП), тобто за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи ст. 222, 278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, роз`яснивши права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст. ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст. 280 КУпАП), оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), додержуючись вимог ст. 258 мКУпАП, інструкції до наказу МВС №1395 від 17.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 , виніс на місці зупинки транспортного засобу, відносно водія ОСОБА_1 постанову за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями ст. ст. 33. 36, 284 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 20400 гривень, шляхом винесення постанови.

Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції Донецької області діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачений Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами, Вказані обставини підтверджуються відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного (запис додається на оптичному диску): файл о 10:33:32 год. 10:32:52; об 11:31:49 год., 11:32:42; об 11:41:50 год, 11:44:00 год.

Враховуючи викладене, відповідач вважає наведені позивачем порушення з боку працівників поліції є не доведеними та безпідставними та спростованими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 229 КАС України під час судового розгляду адміністративної справи здійснено фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, надавши юридичну оцінку правам та обов`язкам сторін - приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Предметом позову є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 791607 від 24.03.2021 року винесену працівником відділу поліції № 2 (Кальміуський район) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови (копія наявна в матеріалах справи) працівником відділу поліції № 2 (Кальміуський район) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області Коренським С. А. встановлено, що 24.03.2021 року о 10 годині 29 хвилин позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENS E200» номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух в м. Маріуполь Донецької області по проспекту Карпова, б. 190-405 м, порушив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год., був зупинений працівниками патрульної служби, якими вказано про допущення позивачем порушення п. 12.4 ПДР України. Вимірювання проведене Tru Cam TC000788. Позивач керував автомобілем без документу, що посвідчує право керування транспортним засобом, а саме був позублений права керування транспортним засобом Красноармійським міськрайонним судом Донецької області постановою від 23.03.2020 року. Позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень. (а.с. 5).

В судовому засіданні за участю сторін по справі: представника позивача - адвоката Крайнього О. В. та відповідача ОСОБА_2 досліджено відеозапис зроблений нагрудним реєстратором патрульного записаний на оптичному диску: файл о 10:33:32 год. 10:32:52; об 11:31:49 год., 11:32:42; об 11:41:50 год, 11:44:00 год. Відповідно якого відображено обставини, за яких було складено адміністративний протокол відносно позивача та винесена оскаржувана постанова.

Відомості відображені на вказаному записі представником позивача не ставляться під сумнів та повністю спростовують твердження, викладені в позові (додаток до відзиву а.с. 50).

Згідно змісту розглядуваної позовної заяви в обґрунтовування вимог неправомірності дій посадових осіб патрульної поліції - працівника відділу поліції № 2 (Кальміуський район) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області Коренського С. А. щодо складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та підстав для скасування ОСОБА_1 зазначає, зокрема:

- порушення вимог статей 278-280 КУпАП, - розгляд справи проведено безпосередньо на місці зупинки, без надання часу для визначення позиції захисту, подання доказів, заявлення клопотань про залучення захисника;

- не враховано рішення Конституційного суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015, а саме, що справедливий розгляд справи про адміністративне правопорушення можливий лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягується до відповідальності;

- порушення ст. 284 КУпАП, - в оскаржуваній постанові не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Такі доводи позивача ОСОБА_1 суд оцінює як необґрунтовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті вони у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з п. 1.1. ПДР України вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно приписів ч. 1 ст. 122 КУпАП особа підлягає адміністративній відповідальності зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340 гривень).

Згідно приписів ч. 4 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладання штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух України» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а ) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії…

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав.

Частиною 10 статті 15 ЗУ «Про дорожній рух» встановлено, що забороняється керування транспортним засобом, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особами, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Судом на підтвердження або спростування факту скоєння позивачем ОСОБА_1 порушень п. п. 12.4, 2.4 ПДР України перевірено надані сторонами докази.

Так, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з патрульного відео-реєстратора (диск надано відповідачем) вбачається, що рух транспортного засобу автомобілю марки «MERCEDES-BENS E200» номерний знак НОМЕР_1 , зафіксовано з переднього виду з фіксацією швидкості руху 77 км/год.

Безпосередньо після огляду відео представником позивача визнано, що на записі відображено рух саме автомобілю позивача під його ж керуванням, не оспорено також дату, час здійснення автоматичного фіксування (відповідає даним в оскаржуваній постанові).

Суд розцінює вказаний доказ як належний та допустимий і такий, що спростовує повністю позицію позивача.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень є доведеним.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на порушення працівника відділу поліції № 2 (Кальміуський район) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області Коренського С. А. процедури винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - суд вказує наступне.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис з камери, на якому зафіксовано подію оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, при цьому встановлено, що поліцейським Коренським С. А. роз`яснено ОСОБА_1 права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поліцейським Коренським С. А. оголошено суть порушення ПДР, зачитано зміст постанови про накладення адміністративного стягнення. Неправомірної поведінки, вчинення тиску (фізичного, психологічного) посадовими особами, відповідачами по справі, допущено не було.

В судовому засіданні переглянуто відеозапис, який зроблено безпосередньо відповідачем, з якого також не вбачається перевищення поліцейськими наділених прав, та вирішення витань, які не входять до їх компетенції.

Судом також надається оцінка посилань позивача ОСОБА_1 щодо розгляду справи в спрощеному провадженні (основний аргумент, яким вмотивовано адміністративний позов). Такі доводи позивача суд оцінює як безпідставні, обрана позиція захисту направлена на ухилення від адміністративної відповідальності.

Так, у висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 121 КУпАП, зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно- територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши п. 2.4 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд приходить висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257,268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Разом з тим, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (зокрема, ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення, а отже на думку суду посилання позивача ОСОБА_3 на зазначені обставини є не обґрунтованими.

Такий висновок суду узгоджується також з тим, що відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачами надано суду належно допустимі, достатні докази правомірності оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Суд, оцінивши докази по справі в сукупності відповідно до ст. 90 КАС України, - вважає, що відповідач довів наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, - суд вважає, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення відсутні.

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії» зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про розподіл судових витрат. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення проводиться з урахуванням положень статей 287, 288 КпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. З урахуванням вказаного, судові витрати по справі, відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановлену Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, ч. 2 ст. 122, 258, 268, 276 КУпАП України, керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 244-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , поданої представником позивача - адвокатом Крайнім Олександром Вікторовичем, до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції Коренського Сергія Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серійний номер ДПО 18 № 791607 від 24.03.2021 року працівника відділу поліції № 1 (Кальміуський район) Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області Коренського С. А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП - залишити без змін.

Судові витрати по справі, відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановлену Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду, відповідно до статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України та, відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, - до Першого апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області.

Згідно п. 3 Розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року строки визначені, зокрема, статтею 295 КАС України, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 246 КАС України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції Донецької області Департаменту патрульної поліції Коренський Сергій Анатолійович, (юридична адреса відділу поліції: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Нахімова, б. 86).

- відповідач: Головне управління Національної поліції України в Донецькій області, , юридична адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Нахімова, буд. 86.

Суддя:

31.01.22