Справа № 300/2083/21
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2022 р. справа № 300/2083/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської обласної прокуратури, Івано-Франківської обласної прокуратури про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської обласної прокуратури про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

11.05.2021 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

10.06.2021 суд залучив Івано-Франківську обласну прокуратуру як другого відповідача до адміністративної справи за №300/2083/21 за позовом ОСОБА_1 до Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської обласної прокуратури про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Розгляд адміністративної справи №300/2083/21 розпочав спочатку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Коломийська окружна прокуратура Івано-Франківської обласної прокуратури в порушення норм Закону України «Про звернення громадян» не надала всебічну, повну та об`єктивну відповідь на пункти 1, 9 скарги від 02.11.2020 № 1-1, у зв`язку з чим просить визнати такі дії неправомірними.

Івано-Франківська обласна прокуратура направила суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, із посиланням на відповідні норми права та твердження, просив в задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у відзиві.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

Предметом заявленого, ОСОБА_1 , даного адміністративного позову є неправомірність дій Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської обласної прокуратури та прокурора щодо ненадання повної, всебічної та об`єктивної відповіді на пункти 1, 9 скарги від 02.11.2020 № 1-1, зобов`язання розглянути пункти 1, 9 скарги від 02.11.2020 № 1-1, надати належним чином обґрунтовані, мотивовані та вичерпні письмові відповіді на кожне окреме питання поставлені у скарзі по суті заявлених вимог, в термін передбачений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» та стягнення моральної шкоди.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Порядок і строки розгляду всіх звернень громадян, юридичних осіб, які надходять до органів прокуратури в усній чи письмовій формі, звернень і запитів народних депутатів України, комітетів Верховної Ради України, депутатів місцевих рад, адвокатських запитів (далі - звернення і запити), здійснення контролю за результатами їх розгляду, а також основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян в Офісі Генерального прокурора, у тому числі у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі, регіональних (обласних), місцевих (окружних) прокуратурах, військових (спеціалізованих) на правах регіональних (обласних) і місцевих (окружних) прокуратурах (далі - регіональні (обласні), місцеві (окружні) прокуратури) визначає Інструкція про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затверджена наказом Генерального прокурора за № 363 від 06.08.2020 (далі - Інструкція).

Цю Інструкцію розроблено відповідно до статті 40 Конституції України, Законів України "Про прокуратуру", "Про звернення громадян", "Про статус народного депутата України", "Про комітети Верховної Ради України", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", "Про захист персональних даних", "Про електронні документи та електронний документообіг", Указу Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", процесуального законодавства, інших нормативно-правових актів.

Розгляд звернень і запитів, особистий прийом громадян в органах прокуратури здійснюються на принципах законності, об`єктивності, всебічності, неупередженості, своєчасності, недопущення дискримінації за будь-якими ознаками, заборони переслідування за подання звернення, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки прокурорів (пункт 4 розділу І Інструкції).

За ознакою надходження звернення громадян визнаються первинними, повторними, дублетними та неодноразовими (пункт 6 розділу І Інструкції).

Розглянутими вважаються звернення, у тому числі дублетні, які направлено до інших відомств чи прокуратури нижчого рівня, повернуто заявникам або залишено без розгляду, вирішено по суті заявлених вимог (пункт 7 розділу І Інструкції).

Звернення громадян повинні бути оформлені згідно з вимогами статті 5 Закону України "Про звернення громадян". У зверненні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина та викладається суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковано або написано від руки розбірливо і чітко, підписано заявником (групою заявників) із зазначенням дати (пункт 11 розділу І Інструкції).

Звернення осіб з питань досудового розслідування, які не є учасниками кримінального провадження, вирішуються в порядку та строки, передбачені законодавством про звернення громадян (пункт 17 розділу І Інструкції).

Повторні звернення з питань, які вирішені по суті та за якими прийнято рішення про припинення розгляду, передаються до самостійних структурних підрозділів, які готували висновок про припинення їх розгляду (пункт 20 розділу ІІ Інструкції).

За результатами вирішення скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування особі надаються роз`яснення про можливість судового оскарження таких рішень чи дій відповідно до статей 303 - 307 КПК України та за необхідності роз`яснюються рішення і висновки Конституційного Суду України. На скаргу, подану згідно зі статтею 308 КПК України, надаються роз`яснення щодо порядку її вирішення з урахуванням вимог, передбачених статтею 17 Закону України "Про прокуратуру" (пункт 13 розділу ІІІ Інструкції).

Матеріали досудового розслідування стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, надаються для ознайомлення в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством (пункт 15 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до частини 2 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування визначає стаття 306 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якої, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (частина 1). Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги (частина 2).

Скарга позивача 02.11.2020 № 1-11 стосується питань здійснення досудового розслідування кримінального провадження за № 0001496 від 24.07.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтею 356, частиною 1 статті 197-1 та частиною 1 статті 194 Кримінального кодексу України, досудове розслідування в якому здійснюється СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Коломийської місцевої прокуратури.

Згідно відповіді за №04/2/4-672-20 від 04.12.2020 на скаргу позивача від 02.11.2020 за № 1-11 Івано-Франківською обласною прокуратурою повідомлено позивача, серед іншого, про те, що згідно вимог статей 303 - 307 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування можуть бути оскаржені учасниками кримінального провадження до слідчого судді місцевого суду.

Суд зазначає, що скарги щодо законності дій при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0001496 належить розглядати в порядку кримінального процесуального провадження.

Позивач вважаючи, що відповідач порушив його охоронювані права, свободи та інтереси звернувся до суду з даним позовом для їх захистом.

Однак, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1); публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначає справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 19 даного Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

З аналізу вказаних норм Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-який публічно-правовий спір, а лише на той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Одночасно, статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, суд акцентує увагу, що за змістом наведених норм Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.

У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Як наслідок, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обтяження в їх реалізації.

Частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне право чи охоронюваний інтерес, що порушені та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права позивача у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

В розумінні Закону України «Про звернення громадян» суб`єктивне право позивача на отримання відповіді на своє звернення відповідач дотримав.

Одночасно з цим оцінка законності, повноти та достатності розгляду і вирішення вимог пунктів 1, 9 скарги позивача від 02.11.2020 №1-1, а також зобов`язання їх вирішити засобами судового захисту прав позивача забезпечується в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Як наслідок, позивачем не наведено, а судом не встановлено, порушення прав позивача у правовідносинах з приводу якого подано позов.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного його права у правовідносинах, що виникли при досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні за № 0001496 не забезпечить такий спосіб захисту і відновлення порушеного права позивача в адміністративному судочинстві.

За таких обставин, позовні вимоги позивача до Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської обласної прокуратури, Івано-Франківської обласної прокуратури про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судові витрати, які підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської обласної прокуратури (бульвар Лесі України, будинок 47, місто Коломия, Івано-Франківська область, 78200), Івано-Франківської обласної прокуратури (вулиця Грюнвальдська, 11, місто Івано-Франківськ, 76015, ) про визнання неправомірними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.