Справа № 153/113/22
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2022 р. Справа153/113/22

Провадження2-а/153/1/22-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

секретар с/з Сарафімовська Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 заявив позов до ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Зазначив, що 19.01.2022 в Ямпільському відділі державної виконавчої служби у Могилів- Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2022 при примусовому виконанні постанови серії БАБ №951841 від 05.08.2021, що видав ВП №1 Тульчинського ВП ГУНП. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №68221282 він дізнався насту пне. В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №951841 від 05.08.202 зазначено, що ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП й застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У постанові інспектор поліції вказує, що 05.08.2021 0 21 годині в смт. Крижопіль по вул. Г. України водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 без відповідних документів, а саме не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.п.2.1 ПДР. Вказав, що дійсно, 05.08.2021 біля 21 години в смт. Крижопіль по вул. Г. України він керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції. На його вимогу пояснити причину зупинки автомобіля яким він керував, працівники поліції і не думали відповідати. Вимагали передати їм в руки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Зазначив, що він відмовився в паперовому вигляді надати працівникові поліції вищевказані документи в паперовому вигляді та пред`явив в телефоні в системі «ДІЯ» е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічного засобу зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду). Вважає, що постанова серія БАБ №951841 від 05.08.202 винесена інспектором СРПП ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП в Вінницькій області є незаконною, передчасною, та такою яка прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України є протиправною, а тому підлягає скасуванню. Стверджує в категоричній формі, в його присутності працівниками поліції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №951841 не виносилась та не висилалась. Відмітки в постанові про те, що: права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП йому роз`ясненні та копію постанови ним отримано «відмовився» не відповідають дійсності. В категоричній формі стверджує, що автомобіль ВАЗ 2108 яким він керував - не затримувався та відповідно на спеціальний майданчик чи стоянку не поміщався. Відповідно до ст. 283 КУпАП в постанові повинно бути зазначено місце проживання особи яка скоїла адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові вказано: АДРЕСА_1 . Однак, АДРЕСА_1 взагалі не існує. Місце його реєстрації є: АДРЕСА_2 . Вказав, що зазначене свідчить, що працівниками поліції в його присутності не складалась постанова серії БАБ №951841. До постанови не додано жодного доказу, які б підтверджували вчинення ним будь-яких порушень правил дорожнього руху, тобто вони відсутні та не можуть бути використані в подальшому як доказ по вказаній справі, що узгоджується з позицією ВС від 19.02.2020 року в справі № 524/1284/17. Зазначив, що відомості викладені оскаржуваній постанові суперечить вимогам диспозиції ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка вимагає зазначати, які саме дії призвели до порушення ПДР, що тягнуть за собою склад адміністративного правопорушення. У зв`язку з виявленням таких грубих порушень, тому оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки прийнята з порушенням чинного законодавства, його законних прав та законних інтересів, прийнята з грубим порушенням КУпАП та Правилами дорожнього руху України і тому не може залишатись в законній силі й підлягає скасуванню. Відповідач в оскаржуваній постанові в розділі 7 (до постанови додаються) нічого не вказав, отже і відсутні будь-які докази вчинення ним цього правопорушення, тому суду не може бути надано жодних належного та допустимого доказу на спростування обставин, зазначених у позові. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить суд винести рішення, яким скасувати, як незаконну та упереджену постанову про накладеннястягнення в справі про адміністративне правопорушення у сферізабезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №951841 від 05.08.2021, про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП й застосування до ОСОБА_1 , адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі - 425 грн., справу на підставі ст. 247 п.1 КУпАП закрити - у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.01.2022 визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 07.02.2022 за вх.№768 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у встановленому ст.ст.124, 126 КАС України порядку - судовою повісткою, направленою рекомендованим листом, який отримав 04.02.2022, про причини неявки не повідомив.

На підставі ст.205 ч.1 КАС України судом ухвалено про задоволення клопотання, позивача про проведення судового розгляду справи без його участі та відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи.

Судом встановлено такі обставини.

Із дослідженої судом копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №951841 від 05.08.2021, встановлено, що позивач притягається до відповідальності за те, що 05.08.2021 о 21 годині 00 хвилин в смт. Крижопіль по вул. Г. України водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2108 д.н.з. НОМЕР_2 без відповідних документів, а саме не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.1 Також встановлено, що на копії постанови відсутній підпис позивача про вручення копії постанови, зазначено, що від підпису відмовився.

Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2022 ВП №68221282 встановлено, що головним державним виконавцем Ямпільського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження на підставі постанови серії БАБ №951841 від 05.08.2021 ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про стягнення з ОСОБА_1 850 гривень штрафу.

Із копії супровідного листа Ямпільського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вих..№425/18.23-25 від 19.01.2022 встановлено, що 19.01.2022 на заяву ОСОБА_1 було надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №951841 від 05.08.2021.

Учасниками справи не заявлено клопотань про виклик свідків, витребування доказів, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши усі докази, суд вважає частково доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч.ч.1, 2, 5 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП.

Згідно з п.п. «а» п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України №956 від 23.10.2019 «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» затверджено «Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» (далі - Порядок).

Вказаний Порядок визначає процедуру замовлення, формування, пред`явлення та перевірки електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У цьому Порядку під термінами електронне посвідчення водія (далі - е-посвідчення) та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.

Частиною 3 зазначеного Порядку визначено, що особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія та пройти електронну ідентифікацію.

Згідно з ч. 4 Порядку: Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Дія, на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення.

Частиною 6 та 7 Порядку визначено, що Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Зазначена вище постанова набрала чинності 29 листопада 2019 року та опублікована в газеті «Урядовому кур`єр» № 230 від 29 листопада 2019 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем зазначено, що на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, ним пред`явлено на мобільному телефоні в додатку «ДІЯ» Е-посвідчення водія та Е- свідоцтва за допомогою технічного засобу зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду).

Відповідачем не спростовано цю обставину, а саме, що позивач пред`явив для ознайомлення інспектору поліції посвідчення водія відповідної категорії, скориставшись мобільним додатком Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія». Крім того, відповідачем не подано жодного доказу того, що на момент пред`явлення позивачем посвідчення водія в електронному вигляді він не був зареєстрованим у мобільному додатку «Дія».

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами ст.280 КАСУ визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як свідчать матеріали справи, при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення поліцейським не були з`ясовані вказані обставини.

У відповідності до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суду не надано доказів, на підтвердження обставин, викладених у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Не надано жодного доказу, що відповідачем під час розгляду справи були роз`яснені та дотримані права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та його право на захист.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суду не додано доказів про роз`яснення відповідачем позивачеві її прав та обов`язків, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59,63 Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, що є суттєвим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів в підтвердження того, що позивачеві було роз`яснено її права та забезпечено право на захист під час розгляду справи, відповідач не надав.

З наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог ст.ст.7, 248, 249, 268, 280 КУпАП, п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, чим порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечено право на захист. Таким чином, винесена відносно позивача постанова порушує її права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно п.2 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем при винесенні постанови відносно позивача належним чином відповідно до ст.280 КУПАП не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Суду не додано доказів про роз`яснення відповідачем позивачеві її прав та обов`язків, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, що є суттєвим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів в підтвердження того, що позивачеві було роз`яснено її права та забезпечено право на захист під час розгляду справи, відповідач не надав. Таким чином, винесена відносно позивача постанова порушує її права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поновлення порушених прав позивача можливе шляхом визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, суд має підстави в порядку ст. 293 ч.1 п.2 КУпАП постанову серії БАБ №951841 від 05.08.2021 - скасувати, а справу надіслати на новий розгляд для виконання відповідачем вимог КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Суд не має підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про закриття справи у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки це питання підлягає з`ясуванню органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справи вказаної категорії під час нового розгляду у порядку, встановленому КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у цій частині позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 122, 139, 242, 243, 244, 245, 246 КАС України і на підставі ст.55, ст. 62 Конституції України, на підставі ст. 286 ч.3 п.3 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати Постанову серії БАБ №951841 від 05.08.2021, про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - та стягнення штрафу у сумі 425 гривень (850 гривень подвійний розмір штрафу).

Справу направити на новий розгляд до ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП в Вінницькій області.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова