Справа № 490/7007/20
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/207/2021 Справа № 490/7007/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Павленко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Полтавській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту Національної поліції України. в якому просив:

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДОП 18 № 991057 від 07.10.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132 КУпАП, складеної інспектором Управління патрульної поліції в Полтавській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що інспектором ВБДР БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Кушка В.І., 07.10.2020 року близько 10 год, складено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі. та незаконно вказав, що він здійснював рух на транспортному засобі «Рено Магнум» з порушенням п.30.3 Правил Дорожнього руху, а саме не увімкнув ближній світ фар керованого автомобілю.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не дав можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП.

Окрім того, що була порушена процедура розгляду справи, також і відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 132-1 КУпАП, оскільки здійснював з увімкненим ближнім світлом фар.

ІІ. РУХ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ.

Протоколом автоматизованого розподілу від 21.10.2020 року, дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою від 22.10.2020 року у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Адміністративний позов залишено без руху.

04.11.2020 року позивачем надана квитанція про сплату судового збору.

Ухвалою від 10.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

09.03.2021 року надійшов відзив, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому зазначено, що жодних належних, допустимих. достатніх та достовірних доказів в підтвердження позовних вимог, позивач не надав. Між тим, ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в підтвердження своїх вимог та заперечень.

Не зважаючи на приписи ч.2 ст.77 КАС України, позивач не звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

07.10.2020 року під час патрулювання автомобільної дороги М-22, інспекторами був виявлений транспортний засіб, що перевозив небезпечний вантаж під керуванням позивача. Який здійснював рух без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушені вимоги п.22.6 ПДР України.

При розгляді справи були враховані усні та письмові пояснення водія, які є належними та допустимими доказами, з`ясовано всі фактичні обставини справи та прийнято рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Вказано на те, що за приписами ст.268 КУпАП, клопотання, користування правовою допомогою особи мають право на реалізацію одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівникам поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення.

При цьому, вважали, що не є належним відповідачем, оскільки у відповідності до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції № 73 від 06.11.2015 року (з послідуючими змінами), Департамент поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту, його територіальних (відокремлених) підрозділів та інших підрозділів патрульної поліції згідно із штатним розписом Національної поліції України.

Відповідно до Положення про батальйон патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції № 2925 від 26.02.2018 року, батальйон патрульної поліції у м. Кременчук є структурним підрозділом управління патрульної поліції в Полтавській області, який і є, на його думку, належним відповідачем.

До відзиву надані пояснення ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21.04.2021 року постановлено витребувати у відповідача постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дана постанова направлена на адресу суду 05.07.2021 року.

Ухвалою суду від 26.10.2021 року постановлено про витребування від відповідача відеоматеріали за постановою про накладення адміністративного стягнення.

За листом від 26.01.2022 року, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, станом на день розгляду справи в суді, видалено у відповідності до розділу У111 п.3 п.п.1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото, кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року за № 1026, відповідно до якої строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів патрульних поліцейських становить 30 діб.

Сторони до судового засідання не з`явились.

Судом постановлено про розгляд справи у їх відсутність.

IV.ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

07.10.2020 року інспектором ВБДР батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Білокінь Едуардом Олексійовичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №001057, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

В даній постанові зазначено, що позивач 07 жовтня 2020 року о 10 год 30 хв.,керуючи транспортним засобом «RENAULT MAGNUM» номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепом «SAHIN TANKER» з державним номером НОМЕР_2 , на автодорозі М-22 (Полтава-Олександрія), не виконав вимоги п.22.6 Правил Дорожнього руху України - керування транспортним засобом, що здійснює дорожнє перевезення небезпечних вантажів, без увімкнення ближнього світлу фар.

При цьому, у постанові зазначено, що до неї додається відео з реєстратора та пояснення ОСОБА_1 .

На даний момент відео з реєстратора знищено за терміном зберігання.

Надані пояснення ОСОБА_1 07.10.2020 року свідчать про те, що працівники поліції відмовили йому скористатися правовою допомогою адвоката та світло фар було увімкненим.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 132-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил перевезення небезпечних речовин.

Відповідно до п.22.6 ПДР України, транспортні засоби. що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатись з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими п.30.3 цих Правил.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав відповідачу відповідне клопотання. І це підтверджується його поясненнями від 07.10.2020 року.

Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

За такого, такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи, які наводяться відповідачем у відзиві, не спростовують вказаних вимог закону, та встановлених обставин справи.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верхового Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 661/905/19 від 14.12.2020 року.

За такого, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 6 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з положеннями статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Так, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортнихзасобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 1211,1212, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 1241, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, частина перша статті 1321, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 1521, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Відімені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

При цьому, приписами частини 1 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.

Отже, відповідний інспектор поліції не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган Національної поліції, на який, зокрема положеннями статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-1 вищенаведеного кодифікованого закону України.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

В даному випадку інспектор поліції або структурний підрозділ Національної поліції, в якому проходить службу такий інспектор поліції, і який не є юридичною особою, не може виступати відповідачем у справі за адміністративним позовом, і належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.

За такого, заперечення відповідача в цій частині є безпідставними.

При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у Полтавській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДОП18 № 991057 від 07.10.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 31 січня 2022 року.

Суддя : Черенкова Н.П.