Справа № 540/7538/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/7538/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить:

- стягнути з платника податків ОСОБА_1 податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 270207,92 грн та по акцизному податку на пальне в сумі 70000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, за результатами підприємницької діяльності за ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 340207,92 грн, а саме: по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 270207,92 грн, по акцизному податку на пальне на суму 70000 грн, які виникли за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань. Зазначає, що вчинені позивачем дії не призвели до погашення податкового боргу, податковий борг не сплачений в строки, визначені податковим законодавством, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути кошти з відповідача, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 30.11.2021 у справі відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, яке йому було роз`яснено ухвалою від 30.11.2021.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми податкового законодавства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, виданого Херсонською міською радою Херсонської області від 19.06.2007 №0020319 та взятий на податковий облік до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонської ДПІ від 20.07.2007 за №39581. Отже, відповідач є фізичною особою-підприємцем.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подав податкові декларації з податку на додану вартість за 1-2, 5-8, 11 місяці 2020 року та за 1-2, 4-5 місяці 2021 року, у розділі І яких самостійно визначив суму податку на додану вартість в загальному розмірі 270207,92 грн.

Зазначена сума самостійно визначеного грошового зобов`язання не сплачена відповідачем у встановленні законом строком.

Також судом встановлено, що 14.08.2020 ГУ ДФС у Херсонській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за результатами якої складений акт № 0285/21/22/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України. На підставі вказаного акту податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.09.2020 № 03270506, яким до відповідача застосовано штрафні санкції на суму 20000 грн.

Крім того, на підставі акту фактичної перевірки №1014/21/22/РРО/ НОМЕР_1 від 31.03.2021, на підставі якого податковим органом встановлено порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.04.2021 № 6, яким до відповідача застосовано штрафні санкції на суму 50000 грн.

Згідно відомостей інтегрованої картки платника, залишок несплаченого податкового боргу на час звернення позивача до суду становить 340207,92 грн.

Доказів оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень сторони суду не надали.

Вирішуючи дані правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України).

Пунктом 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Такий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Якщо згідно з нормами ст. 54 ПК України сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54 ПК України).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 ПК України).

Відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно зі ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Наявними у справі доказами підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 самостійно подавав до ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Генічеська ДПІ (Генічеський район) звітні податкові декларації з податку на додану вартість за 2020-2021 роки.

Відтак нараховані зобов`язання згідно зазначених податкових декларацій є узгодженою сумою грошового зобов`язання.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 не оскаржувались податкові повідомлення-рішення №03270506 від 04.09.2020 та №6 від 21.04.2021, якими нараховано штрафні санкції ні в адміністративному ні в судовому порядку.

Таким чином, грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями набули статусу узгоджених.

Оскільки вказані грошові зобов`язання не були сплачені у встановлений Законом строк, у відповідача виник податковий борг у розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме, згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем вручено відповідачу податкову вимогу від 20.01.2016 №183-23, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором №503.

Відповідно до п. 59.5. ст. 59 ПК України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Із часу направлення податкової вимоги до часу звернення з даним позовом до суду відповідач був постійним боржником по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що підтверджується копією зворотного боку інтегрованої картки платника. Зазначена обставина звільняє податковий орган від необхідності повторного направлення податкової вимоги.

Відповідно до пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З матеріалів справи слідує, що 20.01.2016 контролюючим органом прийняте рішення №71 про опис майна відповідача у податкову заставу.

Разом із тим, застосовані контролюючим органом заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу в добровільному порядку.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано жодних доказів сплати вказаного податкового боргу або інших належних доказів, спростовуючих наведені позивачем доводи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням зазначеного суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) податковий борг:

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 270207 (двісті сімдесят тисяч двісті сім) гривень 92 коп. (отримувач: ГУК у Херсон обл./Херсон МТГ/14060100, код отримувача 37959517, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку, код бюджету - 14060100);

- по акцизному податку на пальне в сумі 70000 (сімдесят тисяч) гривень (отримувач - ГУК у Херсонській області/Херсон МТГ/14021900, код отримувача - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UA0021447, код бюджету - 14021900).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 111020300