Справа № 672/1361/21
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№672/1361/21
Провадження №2-а/672/4/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду м. Городка адміністративну справу №672/1361/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 (м. Городок) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Петращука Олександра Ігоровича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.12.2021 р. звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до відповідача, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАО №5158877).

Позивач пояснив суду, що 17.12.2021 року він керував транспортним засобом Classic 40-3 д/н НОМЕР_1 о 18.53 год. по вул. Мічуріна в смт. Ярмолинці, де його зупинив інспектор ВПД №1 Петращук О.І.

Поліцейський звинуватив позивача в тому, що він, нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без відповідних дозвільних документів. Як наслідок, відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 17.12.2021 р. серії ЕАО №5158877.

У зв`язку із цим, до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

За заявою позивача, ухвалою суду від 19.01.2022 року було здійснено заміну первісного відповідача у справі інспектора поліції Петращука О.І. на Хмельницьке районне управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав на адресу суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить скасувати постанову від 17.12.2021 р. серії ЕАО №5158877 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн.

На підтвердження свого позову вказує, що поліцейським вказана постанова була складена безпідставно, без будь-яких доказів факту переміщення великогабаритного вантажу позивачем, не зазначено суть самого правопорушення: який саме велигогабартиний вантаж перевозився тощо…

Представник відповідача Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, відзиву не подав.

За таких обставин, суд вважає неявку представника відповідача такою, що мала місце за відсутності будь-яких поважних причин, а тому, вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи.

Суд, оголосивши заяву позивача, перевіривши матеріали справи в межах наданих доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що 17.12.2021 р. поліцейським - інспектором відділу поліцейської діяльності №1 (м. Городок) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Петращуком О.І. було складено постанову серії ЕАО №5158877 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Згідно даної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за те, що останній 17.12.2021 р. о 18.53 год. по вул. Мічуріна у смт. Ярмолинці керував транспортним засобом CLASSIC 40-3 д/н НОМЕР_2 та перевозив великогабаритний вантаж без погодження маршрутного руху, чим порушив вимоги п.22 ПДР України: порушення правил проїзду великовагових т.з. автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

При оцінці правомірності дій інспектора поліції, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч.2,3 ст.79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів - не надходило.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до абз.1 п.22.5 ПДР України: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Тобто, п.22.5 ПДР України є бланкетною нормою, яка відсилає до спеціальних правил, які саме і регулюють випадки перевезення, зокрема, і негабаритних вантажів.

Таким нормативним актом є Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879.

ОСОБА_1 в поданій позовній заяві пояснив, що будь-яких порушень ПДР не допускав. Жодних доказів на підтвердження зворотного інспектор поліції йому не надав.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

В даному випадку судом в ході дослідження матеріалів справи не було встановлено жодних обставин, вказаних в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови залишається незрозумілим, чи перевозив ОСОБА_1 будь-який негабаритний вантаж, якщо так то який саме та які ж габарити цього вантажу.

Відповідальність за ст.132-1 КУпАП настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у порушенні правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та порушенні правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, пунктом 2 яких визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі - ПДР України).

П.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Отже, для притягнення особи за порушення зазначених вимог ПДР України перш за все необхідно встановити факт переміщення транспортним засобом вантажу, зокрема, у даному випадку, габаритні параметри якого перевищують нормативні.

Суду не надано жодних допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 перевозив вантаж, який можна вважати великогабаритним чи керував таким транспортним засобом. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про обміри відповідного вантажу чи транспортного засобу.

Крім того, зі змісту протоколу взагалі не зрозуміло, що ж саме : вантаж чи транспортний засіб є великогабаритними.

Ч.3 ст.283 КУпАП, передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 ст.283, має містити відомості про; …. технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Зокрема, це робиться і для того, щоб особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була у повному обсязі ознайомлена із доказовою базою, зібраною працівником поліції при притягненні до адміністративної відповідальності, могла висловити свої заперечення з приводу певних доказів, тощо…

Як вбачається із оспорюваної постанови, працівником поліції при ухваленні рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності брався до уваги певний відеозапис, який суду наданий не було.

Однак, у постанові не зазначено відповідних технічних пристроїв, на які було здійснено фото фіксацію чи відеозапис, а тому суд приходить до переконання про недопустимість таких доказів, навіть за умови якби вони були надіслані суду будь-якої інстанції у даній справі.

Аналогічна позиція міститься у постанові ВС/КАС у справі №337/3389/16-а від 30 травня 2018р., де зокрема, визначено, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Крім того, суд бере до уваги і ту обставину, що згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 інспектором поліції у вину взагалі ставиться порушення розділу 22 ПДР України. який у свою чергу складається з цілого ряду пунктів та підпунктів.

А отже, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_1 є неконкретизованим за змістом.

Також, в порушення вимог абз.2 ч.3 ст.283 КУпАП, інспектором поліції у постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення. Так, зазначення лише назви вулиці населеного пункту є недостатнім, оскільки без певної прив`язки (до будівлі із зазначенням її номеру чи будь-якого іншого сталого об`єкту), враховуючи протяжність вулиці, таке формулювання унеможливлює встановлення чіткого місця вчинення адміністративного правопорушення, що у певних випадках може бути визначальним та визначення наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення по даній категорії справ.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України: Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушень вимог (незазначених) ПДР України, а доводи про зворотне є безпідставними твердженнями, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

З огляду на це суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що: За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи із вищевказаного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 .

В порядку ч.1 ст.139 КАС України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову від 17.12.2021 р. серії ЕАО №5158877 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. в зв`язку із відсутністю у його діях складу даного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі - 454 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , 32040, с. Радковиця Хмельницького району Хмельницької області.

Відповідач: Хмельницьке районне управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, 29013 вул. Пушкіна 15 м. Хмельницький.

Суддя: