Справа № 242/6830/21
Суддя: Черков В. Г.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

242/6830/21
2а/242/14/22
РІШЕННЯ

Іменем України

м. Селидове 28 січня 2022 року

Селидівський міський суд Донецької області, діючий як адміністративний суд, в складі: головуючий - суддя Черков В.Г., при секретарі судового засідання Уварові М.В., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що 14.12.2021 р. інспектором БПП в містах Краматорськ та Слов`янське УПП в Донецькій області Мироненко А.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5146450. Відповідно до зазначеної постанови його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема, за те, що 14.12.2021 р. о 13.24 годині, керуючи транспортним засобом автомобілем CHEVROLET AVEO, держ.номер НОМЕР_1 , в м.Краматорськ, при наближенні до регульованого перехрестя під час подання сигналом світлофору, який забороняє рух, здійснив виїзд за дорожню розмітку 1.12 та дорожній знак 5.69, чим порушив п. 8.10 ПДР, за що було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. В постанові було зазначено про фіксацію правопорушення body cam ан 0017 та реєстратором 70 mai. Вважає, що відео є недопустими доказом по справі, оскільки зроблено невідомими пристроями, а постанову протиправною з огляду на те, що при наближенні до перехрестя бачив, що на світлофорі горів червоний та жовтий сигнал, зупинився перед перетином дорожньої розмітки, при цьому на світлофорі вже горів зелений сигнал. Після перетину перехрестя був зупинений відповідачем. На прохання надати докази вчиненого правопорушенні відповідач надав відео на невідомому пристрої (схожий на мобільний телефон), на якому не було чітко видно, який саме автомобіль перетинає перехрестя, хто керує авто, момент перетину розмітки та чим саме він порушив ПДР. На вимогу надати документи на зазначений пристрій було повідомлено про їх відсутність. Також, було повідомлено, що розгляд справи буде проведений на місці. Він заявив клопотання про надання правової допомоги, відповідач запропонував скористатися послугами «свого» адвоката миттєво. Також, Відповідач надав номер телефону адвоката безоплатної правової допомоги, за яким ніхто не відповів, про що було повідомлено інспектора. Також, інспектора було повідомлено про те, що позивач прямує до лікарні на точно визначений час та не має можливості довго затримуватись, у зв`язку з чим заявив клопотання про перенесення розгляду справи на інший час з метою встигнути до лікарні та скористуватися правовою допомогою для здійснення об`єктивного розгляду справи, в чому було відмовлено. Вважає, що інспектором було порушено ст.268 КУпАП: не надано можливості скористуватись правовою допомогою, позбавлено можливості ознайомитись з матеріалами справи, всі клопотання були проігноровані.

Відповідач ГУ НП в Донецькій області надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало з ним у правовідносини, жодної шкоди позивачеві не завдало, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Просило відмовити у задоволені позовних вимог, справу розглянути у відсутності представника.

Відповідач Департамент патрульної поліції надав відзив, в якому зазначив, що 14.12.2021 р. екіпажем патрульної поліції у складі інспектора взводу № 1 роти № 1 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Мироненка А.В. та інспектора взводу № 2 роти № 1 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Мартиненка В.О. було виявлено порушення правил дорожнього руху. 14.12.2021 р., приблизно о 13.24 годині в м.Краматорськ на перехресті вул..О.Тихого та вул..Паркова водій, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO, держ.номер НОМЕР_1 , наближаючись до вказаного регульованого перехрестя, під час подання сигналу світлофором, який забороняє рух, здійснив виїзд за дорожню розмітку 1.12 та дорожній знак 5.69, чим порушив п.п.8.10 ПДР України. Виконуючи службові обов`язки, поліцейським було зупинено транспортний засіб позивача та встановлено особу водія. Факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований на камеру поліцейського, яка була розташована на службовому транспортному засобі. Розгляд справи почався з представлення інспектора, оголошення, яка справа розглядається, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення особі її прав та обов`язків. Розгляд справи поліцейським було завершено та було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5146450. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом постанови та вручено її копію. Фіксування порушення правил дорожнього руху було зроблено за допомогою службового відео реєстратора 70 mai, що був закріплений на лобовому склі службового автомобіля, як на належний доказ вчинення позивачем правопорушення. Постанова має посилання на відеозапис. Розгляд справи було зафіксовано на камеру поліцейського, яка була закріплена на форменому одязі. На відео файлі 34 о 13.36 годині зафіксовано початок розгляду справи. О 13.37 годині водій виявив бажання скористатись допомогою адвоката, на що поліцейський відповів згодою. Позивач просив перенести розгляд справи до м.Селидове, на що було повідомлено про можливість перенесення розгляду на іншу дату, але розгляд буде проводитись у м.Краматорську (відеозапис 13.39 годин). Позивач просив розглянути справу в той же день, але пізніше, на що поліцейським було повідомлено про можливість перенесення розгляду, (відео файл 1.43 година), на що водій відповів «ні». Водій почав квапити поліцейського про скоріше складення матеріалу (відео файл , та тільки після цього поліцейським була складена постанова по справі. Тому, відповідно до зазначеного та опираючись на докази, вважає, що поліцейським були дотримані вимоги ст.268 КУпАП та не було порушено права позивача на захист.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5146450, 14.12.2021 р., приблизно о 13.24 годині в м.Краматорськ на перехресті вул..О.Тихого та вул..Паркова водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO, держ.номер НОМЕР_1 , наближаючись до регульованого перехрестя, під час подання сигналу світлофором, який забороняє рух, здійснив виїзд за дорожню розмітку 1.12 та дорожній знак 5.69, чим порушив п.п.8.10 ПДР України.

Згідно п.8.1. правил регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

П.8.10 ПДР України передбачено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п.8.7. світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Згідно п.8.7.3. сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух ; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух ; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Згідно п. 8.11. водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, в оскаржу вальній постанові працівником поліції не конкретизовано, який саме заборонювальний сигнал подавав світлофор у момент перетину дорожньої розмітки та чи можливе було зупинення автомобіля без екстреного гальмування. Також, з наданого відео вбачається, що автомобіль поліції рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 , і ракурс, з якого велась зйомка, не дозволяє зробити висновок про порушення ОСОБА_1 п.8.10 ПДР України. Саме відео неналежної якості.

При ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення, встановлено, що записи в ньому мають виправлення, а саме виправлення в частині внесення відомостей ІПН особи, які не були належним чином застережені та відсутні в копії протоколу, що було вручено правопорушнику.

Згідно п.7 розд. ІІ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Виправлення, які допущені під час внесення записів до протоколу, до його підписання особою, стосовно якої його складено, повинні бути чітко посадовою особою виправлені та належним чином застережені (проставлена печатка та підпис посадової особи).

Якщо ж такі виправлення заносяться в протокол після підписання його особою, відносно якої його складено, то відповідні виправлення з застереженням вносяться і в копію протоколу, який був виданий особі, відносно якої він складався.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 ЗУ «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 258 КУпАП у випадках, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова відповідно до вимог статті 283 КУпАП або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису).

Постанова має посилання про здійснення відео фіксації body cam ан 0017 та реєстратором 70 mai, проте, як вбачається з п.7 Постанови серії ЕАО № 5146450, до постанови доказів таких як фото- і відео фіксація правопорушення не додано.

Таким чином, суд зазначає, що на підтвердження допущення позивачем вимог п.8.10 ПДР України у матеріалах справи відсутні будь які докази.

Так, складена постанова містить виправлення, які не були належним чином застережені та відсутні в копії протоколу, що було вручено правопорушнику. Також суд не приймає надані відповідачем відеозаписи до уваги, оскільки Додатком 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 5 розділу IV), затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено заповнення п. 7 "до постанови додаються".

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 у справі № 5-рп/2015, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно ч.2 ст.276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

При розгляді даної справи інспектором було проігноровано клопотання позивача про передачу справи до м.Селидове та не вирішено питання щодо можливості передачі справи для розгляду за місцем обліку транспортного засобу.

Також, суд, вважає, що забезпечення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, права на її участь у процесі прийняття рішення є одним із складових елементів забезпечення права на захист та права на справедливий суд, що передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у відповідності до наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається грубе зловживання свої посадових обов`язків, що відобразилося обмеженням права позивача на отримання правової допомоги для захисту своїх прав, відкладення розгляду справи та розгляд за місцем обліку транспортного засобу.

Так, з наданого позивачем відеозапису з місця події чітко вбачається, що він заявляв клопотання про відкладення розгляду справи. Позивачем було зазначено поважну причину відкладення розгляду: необхідність прибуття до лікарні на точно визначений час,а також можливість скористатися правовою допомогою, однак воно було проігнороване. Розглянуто було лише клопотання про надання правової допомоги, проте здійснено фактично не було.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, будь-яких інших доказів з переліку, визначеного ст.251 КУпАП, ст.77 КАС України щодо недотримання позивачем правил дорожнього руху суб`єктом владних повноважень суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову, оскільки оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята суб`єктом владних повноважень не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що факт вчинення позивачем порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, а суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого оспорюваного рішення.

Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч.1-3 ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно ч.3 ст.286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право :

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зазначене також узгоджується з позицією Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 08 липня 2020 р. по справі № 463/1352/16-а.

З врахуванням наведеного слідує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України та наявності підстав вважати, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, яке могло б бути підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Враховуючи, що викладені обставини у постанові про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не підтверджені доказами, а надані докази не містять в собі об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд, враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України вважає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 134, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5146450 від 14.12.2021 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ч.2 статті 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції в доход держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Першого апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя