Справа № 953/16197/21
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Мордухович К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 роти батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Григорян Давида Гагіковича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка 315 А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В :

19.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4592710 від 06.08.2021 року. Як на підставу позову посилається на те, що 06.08.2021 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.4 ст.122 КУпАП. Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки відповідачем невірно встановлені обставини справи, в його діях відсутній склад порушення ПДР України, оскаржувану постанову було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 20.08.2021 року було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.09.2021 року залучено до участі у справі УПП в Х/о ДПП.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відносно нього поліцейським 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Григорян Д.Г. складено постанову ЕАО №4592710 від 06.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої 06.08.2021 о 05 годині 04 хвилин, водій керував транспортним засобом в населеному пункті Травневе 449 км, рухався зі швидкістю 103 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному на 53 км./год. Швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС000755, чим порушив п. 12.4 ПДР- перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год., в результаті чого притягнутий до відповідальності за ч.4 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Позивач вказує, що не порушував ПДР, рухався зі швидкістю не більше ніж 65 км/год., інспектор розглянув справу без встановлення обставин по справі. Вказав, що відеозапис з приладу «Trucam 000706» не є належним доказом у справі, оскільки не має електронно-цифрового підпису та сертифікату періодичної повірки. Також, незважаючи на пояснення позивача, справа інспектором розглянута упереджено, без надання можливості скористатися правовою допомогою, не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи.

13 жовтня 2021 року до суду від представника УПП в Харківській області ДПП надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву посилались на те, що у відношенні позивача інспектором УПП Григорян Д.Г. було винесено постанову ЕАО№4592710 від 06.08.2021 року за ч.4 ст. 122 КУпАП за порушення ним вимог п.12.4 ПДР України. Вказали, що відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Підтвердженням тому, що позивач перевищив швидкість руху є дані з приладу Трукам. У фотокартці вказаного приладу зазначені географічні координати, які підтверджують, що вимірювання швидкості відбувалось у населеному пункті. На думку представника відповідача ствердження позивача, що вимірювання швидкості руху автомобілів, які здійснюється працівниками національної поліції з використанням лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 є незаконним, оскільки сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки втратив чинність з 02.11.2015 року, є безпідставним. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік. Також, зазначили, що TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Враховуючи наведене, інспектор правомірно склав відносно позивача спірну постанову, а тому позовна заява задоволенню не підлягає.

13 грудня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що надані відповідачем докази до постанови, на підтвердження обставин вчинення правопорушення п.12.4 ПДР України не містять відомостей стосовно того, що в зоні фіксації вимірювачем TruCAM ТС000755 о 05-04 год. 06.08.2021 року швидкості руху були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункту», 5,70 «Фото, відео фіксація порушень». Доказів розміщення вказаних дорожніх знаків та зони їх дії не надано та не зазначено під час розгляду справи. Також посилалась на те, що відповідачем надано до матеріалів оптичний диск з якоюсь інформацією, проте він не може бути прийнятий судом як доказ, оскільки є недопустимим на не зазначений в постанові. З фото, яке знято за допомогою вимірювального пристрою TruCAM ТС000755 взагалі неможливо встановити ні державного номеру ТЗ ні наявність марки, моделі автомобіля позивача, що також підтверджує відсутність вини позивача.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся судовими повістками завчасно, представник у поданій відповіді на відзив просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи були повідомлені завчасно належним чином, причина неявки суду не відома.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що поліцейським 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Григорян Д.Г. складено постанову ЕАО №4592710 від 06.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч.4 ст.122 КпАП України.

Згідно оскаржуваної постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. з зазначенням, що водій 06.08.2021 о 05 годині 04 хвилин, керував транспортним засобом в населеному пункті Травневе 449 км, рухався зі швидкістю 103 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному на 53 км./год. Швидкість вимірювалась приладом Трукам ТС000755, чим порушив п. 12.4 ПДР- перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год..

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam від 06.08.2021 року.

Разом з тим, доказуючи правомірність винесеної постанови, представник відповідача надав суду диск та роздруковану фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCAM Сер.№ ТС000755, на якій неможливо встановити модель, марку автомобіля та номерні знаки автомобіля, тобто ідентифікувати автомобіль.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, інспектором УПП в Х/о ДПП Григорян Д.Г. в п.7 не наведено посилання на докази- засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовувались під час виявлення правопорушення та якими обґрунтовується рішення, винесене останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КпАП України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 відповідачем - 2 разом з відзивом на адміністративний позов, долучені фотознімки та відеофіксацію приладу TruCAМ від 06 серпня 2021 року, які не зазначені у спірній постанові, що позбавляє суд можливості оцінити його, як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, інспектором УПП в Харківській області ДПП Григорян Д.Г., який розглянув справу, не виконано вимогу щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України "Про дорожній рух" регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за який його притягнуто до адміністративної відповідальності постановою серії ЕАО №4592710 від 06.08.2021 року, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд дійшов до висновку, що у зв`язку з задоволенням позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 132, 139, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО №4592710 від 06.08.2021 року, складену поліцейським 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Григорян Д.Г. (61033, м.Харків, вул.Шевченка, б.315А), якою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КпАП України та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Я. В. Губська