Справа № 522/2506/22
Суддя: Павлик І. А.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2506/22
Провадження № 2-а/522/140/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тофан Л.Р.,

представника позивача - Саркісяна А.Р.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2021 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 місяців до 31.07.2022, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач на території України знаходиться незаконно, ухиляється від виконання рішення про його примусове повернення, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Ухвалою суду від 02.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 14 год. 20 хв. 02.02.2022.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з тим, що національний паспорт за яким він в`їхав на територію Україну не є втраченим, а знаходиться у його товариша, який через декілька днів він зможе йому надати разом із коштами для придбання квитка з метою покинути територію України. Окрім того, ОСОБА_1 акцентував увагу суду на тому, що з моменту його легального приїзду на територію України з метою навчання, він проживав за однією адресою та не переховувався від ГУ ДМС України в Одеській області, наміру втечі не має, а рішення про його примусове повернення в країну походження не виконав через брак коштів у зв`язку з карантинними обмеженнями.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на територію України вперше громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_1 прибув у 2013 році, легально, авіарейсом Ашхабад (Туркменістан) - м. Київ (Бориспіль), на підставі національного паспорту № А0166594 з метою навчання, вступив до Державного закладу «Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К.Д. Ушинського», який закінчив у 2019 році, отримавши диплом міжнародного зразка.

12.02.2020 Відділом з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення № 7075 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , на підставі підпункту 2 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322.

09.12.2021 за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні, стосовно громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 007058 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 09.12.2021 ПН МОД № 007121 його притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

09.12.2021 ГУ ДМС України в Одеській області прийняте рішення № 549 про примусове повернення в країну походження відповідача громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 07.01.2022.

Згідно з розписки від 09.12.2021 відповідач зобов`язувався покинути територію України у термін до 07.01.2022.

31.01.2021 під час проведення оперативно-профілактичних заходів, а саме відпрацювання в рамках операції «Мігрант» за адресою: АДРЕСА_1 , повторно виявлено громадянина Республіки Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування та запрошено до приміщення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64.

31.01.2021 за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні, стосовно громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 007618 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2022 серія ПН МОД № 007684 притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

31.01.2022 о 14 год. 00 хв. Головним спеціалістом ГУ ДМС в Одеській області Карай М.Ю., згідно вимог ч. 2 ст. 263 КУпАП стосовно громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 складено протокол МОД 000143 про адміністративне затримання останнього, про що у цей же час відповідно до вимог ст. 261 КУпАП повідомлено Одеський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 31.01.2022 громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 було передано до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Крім того, 25.01.2022 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_1 строком на 3 роки з 25.01.2022 до 25.01.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

У визначений термін відповідач з території України не виїхав, тому ГУ ДМС України в Одеській області обґрунтовано стверджує, що іноземець ухиляється від виконання рішення про примусове повернення.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відпо відальності.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 14 ст. 1 вище зазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Судом встановлено, що 02.02.2022 ГУ ДМС України в Одеській області до Приморського районного суду м. Одеси було подано адміністративний позов до відповідача про його примусове видворення.

У положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Частиною 1 статті 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Таким чином, за наведених положень ст. 289 КАС України стосовно іноземця, щодо якого поданий позов про його примусове видворення, може бути застосований такий захід як затримання за наявності обґрунтованих підстав вважати, що такий іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Згідно з частиною 13 статті 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З огляду на вище викладене, судом не встановлено наявності обставин, з якими пов`язано неможливість ідентифікації ОСОБА_1 , який має паспорт громадянина Туркменістану, легально прибув на територію України ще у 2013 році на навчання та у 2019 році закінчив «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» та до цього часу проживає у гуртожитку зазначеного закладу про що достеменно відомо позивачу. Також судом не встановлено фактів відмови відповідача співпрацювати з органами державної міграційної служби.

У судовому засіданні відповідач та його представник акцентували, що невиконання рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 09.12.2021 № 549 пов`язане виключно з браком коштів на придбання квитка для повернення до Туркменістану, проте на даний час він має змогу та намір придбати квиток та повернутися до Туркменістану.

Крім того, позивачем не наведено жодних обставин та не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що іноземець буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення (у разі прийняття судом такого рішення), перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

У п. 103 рішення Європейського суду з прав людини від 17.04.2014 «Справа Анатолій Руденко проти України» вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту «e» пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах «Вітольд Літва проти Польщі», заява № 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та «Станєв проти Болгарії» [ВП], заява № 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Європейський суд наголосив, що відповідно до пункт 1 статті 5 Конвенції має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

Тримання особи під вартою, у тому числі - у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які на переконання суду в цьому випадку відсутні. Затримання в даному випадку особи-відповідача, зважаючи на серйозність заходу, не є виправданим та належним. Позивачем не доведено, що в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України.

В даному випадку позивачем не доведено наявності умов, з якими законодавство пов`язує можливість затримання іноземця або особи без громадянства із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А. Павлик