Справа № 560/12714/21
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

13 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ФОП ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить визнати протиправною і скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або з вантажем, що змінює розподіл навантажень вісі транспортного засобу в русі. Звертає увагу на те, що при зважуванні вантажу в трьох різних місцях, три різні показники ваги. Просить позов задовольнити.

На адресу суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що постанова про застосування адміністративного штрафу винесена Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки законно та правомірно, враховуючи порядок винесення та наявні докази. Зазначає, що водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу, автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Просить відмовити у задоволенні позову.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 04.10.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, основним видом економічної діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41.)

З метою забезпечення здійснення підприємницької діяльності позивачем набуто та зареєстровано за собою право власності на транспортні засоби: сідловий тягач DAF моделі 95XF, 2001 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізований напівпричіп - спеціалізований н/пр-самоскид-Е марки MONTRACON моделі MP-7RWAW, 1990 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу (належним чином засвідчені копії свідоцтв додаються).

Суд встановив, що інспекторами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Херсонська область) в рамках проведення заходів державного контролю здійснено державний контроль на автомобільному транспорті, шляхом проведення рейдової перевірки, а саме: 24.07.2021 перевірено транспортний засіб марки DAF, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить позивачу.

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.07.2021, в якому вказано, що автомобілем марки DAF, д.н.з. НОМЕР_3 , здійснювалось перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень понад 10% але не більше 20%, та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Разом з тим, складено Довідку №0051646 від 24.07.2021 про результат здійснення габаритно-вагового контролю та Акт №0050791 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, якими встановлено перевищення навантаження на одиночну вісь складає 12.45 т, що перевищує дозволене 11.0 т понад 10%.

На підставі зазначених Довідки та Акту перевірки 16.09.2021 Придністровське міжрегіональне управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №300324, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною 4 статті 48 Закону №2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За змістом пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Так, механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з пунктом 12 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (пункт 13 Порядку №879).

Із аналізу наведених положень слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача відповідач встановив перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а саме: фактичне навантаження на одиночну вісь - 12.45 т, при нормативно допустимій 11 т, що підтверджується чеком зважування.

При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що зважування транспортних засобів здійснювалось за відсутності методик, затверджених Мінекономрозвитку та спеціально уповноваженим центральним органом у сфері метрології, а також те, що діючим законодавством не передбачено можливість надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень більше 5%.

Щодо тверджень позивача про відсутність методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, суд звертає увагу на те, що хоча вказаним положенням підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 у визначенні терміну "вимірювання" (зважування) і вказується на методику, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу, на даний час відповідна методика не затверджена.

На даний час територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення перевірки габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортних засобів здійснюють габаритно-ваговий контроль за відсутності відповідної методики, однак відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це, у зв`язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування розрахунку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 02.08.2018 у справі №820/1420/17.

Щодо посилань позивача на той факт, що здійснювалося перевезення насипного вантажу (пшениця), суд зазначає наступне.

Правилами №363 на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, як позивачем не були виконані, зокрема: Відповідно до пунктів 8.14 - 8.15 Глави 8 Правил №363 завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно пункту 12.1 Глави 12 Правил №363 передбачено, що при транспортуванні вантажів необхідно дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України не визначено особливостей при встановлені вагових обмежень для навантаження на вісь транспортного засобу, в залежності від виду вантажу (сипучий, неподільний тощо).

Відповідно до пункту 12.5 Глави 12 вказаних правил для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 8.20 Глави 8 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до абзацу 15 частини 21 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що позивач здійснював перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень без спеціального дозволу, суд приходить до висновку, що постанова від 16.09.2021 №300324 є правомірною, тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи приписи статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 січня 2022 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Соборна, 75, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39816845)

Головуючий суддя В.В. Матущак