Справа № 227/3135/21
Суддя: Корнєєва В. В.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

24.01.2022 227/3135/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.,

при секретарі Савіній І.О.

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Косенко Сергій Валерійович, до поліцейського СРПП ВП Покровського РУП Бутурлімова Максима Сергійовича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до поліцейського СРПП ВП Покровського РУП Бутурлімова М.С. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, який уточнив заявою від 11.08.2021 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.07.2021 року відносно нього поліцейським СРПП ВП Покровського РУП Бутурлімовим М.С. було складено постанову про адміністративне правопорушення серії БАА №816703 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, в якій зазначено, що він керував транспортним засобом внаслідок позбавлення його права керування Добропільським міськрайонним судом Донецької області 30.07.2020 року. В спірній постанові зазначено, що позивач порушив п. 2.1 «а» ПДР України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. Із вказаною постановою позивач не згоден, оскільки вважає її необґрунтованою, тому що на вимогу поліцейського ним було пред`явлено посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль. Також позивач зазначив, що дійсно постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2020 року його було позбавлено права керування транспортними засобами за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак посвідчення водія під час складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП 28.05.2020 року у нього не вилучалися та тимчасового дозволу також ніхто йому не видавав. Крім того, позивач вважає, що під час складання протоколу відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП він керував мопедом, а не автомобілем, а тому якщо б йому видавали тимчасове посвідчення водія, то інспектор поліції повинен був перекреслити категорію т/з право на керування яким він немає, а саме двоколісними т/з, що підпадають під категорію А-1. На підставі викладеного позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №816703, винесену 24.07.2021 року поліцейським СРПП ВП Покровського РУП Бутурлімовим М.С. відносно нього за ч. 4 ст. 126 КУпАП та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хандуріна В.В. від 12.08.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області Ципляк Л.В. від 28.09.2021 року було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в зв`язку із відрахування судді ОСОБА_3 зі штату у зв`язку із звільненням судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 28.09.2021 року головуючим суддею по справі призначено Корнєєву В.В.

В судове засідання 24.01.2022 року з"явивися відповідач ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_2 та його адвокат Косенко С.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, жодних заяв про розгляд справи без їх участі суду не надано.

В судовому засіданні поліцейський СРПП ВП № 1 Покровського РУП Бутурлімов М.С. просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на правомірність своїх дій при винесені оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2021 року поліцейським СРПП ВП № 1 Покровського РУП Бутурлімовим М.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №816703, якою визнано винним ОСОБА_2 в порушенні п.2.1(а) ПДР України за наступних обставин: 24.07.2021 о 16 год. 30 хв. в м. Білозерське по вул. Будівельній ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ21053 д.н.з. НОМЕР_1 , без права керування т/з, а саме будучи позбавленим права керування транспортними засобами Добропільським міськрайонним судом від 30.07.2020 року строком на один рік.Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а)пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

За невиконання вимог пунктів 2.1 Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність згідно з частино четвертою статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до частини другої статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст.ст.122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 статті 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено поліцейським СРПП ВП № 1 Покровського РУП Бутурлімовим М.С.

Окрім того, як вбачається із змісту оскарженої позивачем постанови, під час складання цієї постанови ОСОБА_2 не зазначав будь-яких заперечень щодо її складання, отримав копію цієї постанови, що підтверджується підписом позивача в цій постанові та квитанцію на сплату штрафа.

Отже, з огляду на наведені встановлені судом обставини та законодавчі приписи, виходячи з того, що ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, суд вважає правомірним винесення поліцейським спірної постанови без складання відповідного протоколу, оскільки відповідач є уповноваженим працівником підрозділу Національної поліції, який має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції, а ОСОБА_2 не висловлював будь-яких заперечень щодо складання цієї постанови поліцейським Бутурлімовим М.С., що вбачається із тексту цієї постанови.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи слідує, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки, він керував транспортним засобом ВАЗ21053 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Білозерське по вул. Будівельній, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2020 року, чим порушив п. 2.1.а. ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивач у своїй позовній заяві не заперечував факт того, що він перебував за кермом автомобіля ВАЗ21053 д.н.з. НОМЕР_1 , однак заперечував з приводу того, що він позбавлений права керування транспортним засобом, оскільки водійське посвідчення в 2020 році при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у нього ніхто не вилучав та тимчасовий дозвіл також ніхто на видавав.

Суд критично оцінює твердження позивача з приводу того, що він вважає себе такою особою, яку не було позбавлено права керування транспортними засобами, з огляду на наступне.

В судовому засіданні була досліджена постанова Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2020 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Судовий розгляд справи проводився за участю правопорушника ОСОБА_2 , який в судовому зсіданні не оскаржував обставини викладенні в адміністративному протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просив застосувати до нього більш м`яке покарання. Вказана постанова набрала законної сили 11.08.2020 року.

Таким чином, ОСОБА_2 було відомо про існування вказаної постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2020 року, якою накладено на нього додаткове покарання у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до частини четвертої та шостої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З вищенаведеного вбачається, що ствердження позивача з приводу того, що його не було позбавлено права керування транспортними засобами, оскільки водійське посвідчення не вилучалося є сумнівними.

Судом встановлено, що позивач 24.07.2021 року, керував автомобілем ВАЗ21053 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Добропільським міськрайонним судом Донецької області 30.07.2021 року, а відтак його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.Сама ж по собі та обставина, що у ОСОБА_2 не було вилучено посвідчення водія не спростовує того, що останній, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, продовжував ними керувати.

Відповідно до частини першої статті 77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, всупереч вимогам даної статті позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що адміністративне правопорушення ним не вчинялося.

Статтею 72КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а в задоволенні позову відмовити у зв`язку з необґрунтованістю вимог.

Відповідно до ст.139, 143 КАС України внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 241-245, 246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Косенко Сергій Валерійович, до поліцейського СРПП ВП Покровського РУП Бутурлімова Максима Сергійовича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резулятивну частини рішення було проголошено в судовому засіданні 24.01.2022 року, повний текст рішення суду виготовлено 28.01.2022 року.

сторони по справі:

позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - Косенко Сергій Валерійович, адреса: АДРЕСА_2 .

відповідач - поліцейський СРПП ВП Покровського РУП Бутурлімов Максим Сергійович, адреса: Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, 52.

Суддя В.В. Корнєєва

24.01.2022