Справа № 522/22225/21
Суддя: Суворова О. В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/137/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Суворової О.В.
за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісара Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси Оскілко Олексія Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач 19.11.2021 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до ОСОБА_2 - військового комісара Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (далі - Приморський РТЦК та СП), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.
Посилається в позові на те, що 09.11.2021 на нього було складено протокол №с/5634 за порушення вимог ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.210 КУпАП. На підставі протоколу Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 та СП ОСОБА_2 була прийнята постанова по справі про адміністративне правопорушення №с/5635 від 09.11.2021 року, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., в якій зазначалось, що позивач не дотримався вимог абз.2 п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних в частині перебування на військовому обліку за місцем проживання і тим самим в порушення вимог абз. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України» не виконав свій військовий обов`язок, а саме дотримання правил військового обліку (визначений ч.3 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим скоїв триваюче правопорушення в особливий період, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП. Вказаною постановою на нього було накладено штраф у сумі 850 грн. Позивач вважає, що постанова була винесена незаконно, оскільки 11.11.2019 р. відбулась зміна місця реєстрації, тому з моменту притягнення його до відповідальності сплинуло 2 роки, у зв`язку з чим строк притягнення його до відповідальності на його думку сплив, а постанова підлягає скасуванню.
Крім того , вказує, що з 01.02.2021 року на підставі Наказу ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 21.01.2021 року №21-4 його було прийнято на посаду провідного фахівця відділу правового забезпечення ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області. Після цього 02.02.2021 року відділом управління персоналом на адресу Приморського РТЦК та СП м.Одеси було направлено повідомлення про зміну облікових даних, у якому поміж інших зазначено адресу його реєстрації. Вказаний лист був направлений без рекомендованого повідомлення, у зв`язку з чим трекінг номера чи саме рекомендоване повідомлення відсутні, але вказаний лист було отримано, оскільки у разі не надходження листа до адресату він повертається відправнику.
Ухвалою суду від 22.11.2021 року у справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання.
В судовому засіданні позивач підтримав свій позов в повному обсязі, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.
Представник відповідача заперечувала проти позовної заяви, просила відмовити у задоволенні позову, підтримала відзив, який був поданий до суду 27.01.2022 року, та в якому вказано, що ОСОБА_1 перебував на обліку Приморського РТЦК та СП з 28.12.2018 р. по 16.11.2021 р.
09.11.2021 р. позивач прибув та звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про зняття з військового обліку у зв`язку зі зміною місця реєстрації та проживання. При пред`явленні ним паспорту було виявлено, що з 11.11.2019 р. останній змінив місце реєстрації та проживання, тобто протягом 1 року 11 місяців 28 днів не прибував до Приморського РТЦК та СП для зняття з військового обліку у зв`язку зі зміною місця реєстрації та проживання та подальшої постановки на військовий облік, чим порушив вимоги ч.3 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначене свідчить про вчинення ОСОБА_1 тривалого адміністративного правопорушення, ознаки якого передбачені ч.2 ст.210 КУпАП. Тому, 09.11.2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол №с/5634. Також, на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення №с/5634 від 09.11.2021 року позивачем були надані пояснення щодо хвороби та тяжких сімейних обставин, як причин несвоєчасного прибуття до Приморського РТЦК та СП . Проте, на підтвердження зазначеного не було надано жодних доказів, які б свідчили про поважність причин неприбуття у визначений законом термін. Також представник відповідача зазначив, що Приморський РТЦК та СП діяв виключно в рамках своїх повноважень та на виконання вимог діючого законодавства України.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.
Судом встановлено наступні обставини.
Відповідно до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016 року, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.
Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
09.11.2021 року в приміщенні Приморського районного у м. Одесі територіального центру комплектування та соціальної підтримки було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210 КУпАП ( повторне протягом року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період).
Застосування ч.2 ст.210 КУпАП обумовлено тим, що вчинення військовозобов`язаним ОСОБА_1 адміністративного правопорушення було здійснено в особливий період.
Так, статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-XІІ визначено, що особливий тріод - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, абзац 5 cт. 1 Закону №3543-XІІ визначає, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
При цьому, Законом №3343-ХІІ не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних України, інших військових формувань - на організацію і штати мирного часу.
Згідно зі cт.11 Закону №3543-ХІІ, рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
Слід зазначити, що видані Президентом України Укази «Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» не містять положень, які скасовують дію особливого періоду в Україні, та стосуються лише проведення звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.
Вищий адміністративний суд України у постанові від 16.02.2015 року по справі №800/582/14, виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Щодо дії особливого періоду Вищий адміністративний суд України також дійшов висновку у своїх рішеннях у справі №817/1057/16 від 16.01.2017 р.; у справі №807/1547/15 від 31.05.2017р.; по справі №822/1236/16 від 20.05.2017 р.; та у справі №823/1126/16 від 21.12.2016р.
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх постановах, що особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу (тобто рішення про демобілізацію) не приймав.
Також, листом Голови Верховного Суду від 13.07.2018 року №60-1543/0/2-18 було повідомлено Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, що Верховний Суд забезпечуючи єдність правозастосовної практики, дотримується правової позиції, згідно якої особливий період в Україні діє.
Згідно ч. 6 cт. 13 Закону України «Про судоустрій статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку. У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, взяття на військовий облік, зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Таким чином, оскільки з 2014 року до теперішнього часу в Україні діє особливий період,а як встановлено судом, позивач 11.11.2019 р. змінив місце реєстрації та проживання, а для зняття з військового обліку, у зв`язку зі зміною місця реєстрації та проживання, до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про зняття з військового обліку у зв`язку зі зміною місця реєстрації та проживання звернувся лише 09.11.2021 року, через 1 рік 11 місяців 28 днів, порушивши Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», це в свою чергу свідчить про правомірне застосування у даному випадку ч. 2 cт. 210 КУпАП до позивача.
Крім того, слід зазначити, що повідомлення з ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, роботи позивача, до Приморського РТЦК та СП про зміну облікових даних працівника ОСОБА_1 не звільняє військовозобов`язаного ОСОБА_1 від обов`язку вчасно знятися з військового обліку у зв`язку зі зміною місця реєстрації та проживання.
Таким чином , суд дійшов висновку, що всупереч чинному законодавству України, позивач у встановлений законом термін несвоєчасно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для зняття з військового обліку у зв`язку зі зміною місця реєстрації або проживання на новому місці.
Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення - два місяці з дня його виявлення.
Правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП скоєне позивачем, було виявлено 09.11.2021 року при особистому зверненні ОСОБА_1 з метою зняття з військового обліку у зв`язку зі зміною місця реєстрації та проживання.
Законом визначено, що у даний час механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних військовими комісаріатами визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921 (зі змінами та доповненнями), а безпосередньо Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних законодавчо визначені у Додатку 1 до цього порядку, а саме згідно п. 3 вказаного порядку, військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.
Вищезазначеним Додатком 1 передбачено, що військовозобов`язані повинні особисто у семиденний строк прибувати до районних (міських) військових комісаріатів (органів СБУ) з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, у службові відрядження, на навчання, у відпустку чи на лікування (строком понад три місяці за межі України), у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району.
Згідно ч.3 ст.37 Закону України № 2232-ХП, призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.
ОСОБА_1 вчинене правопорушення тривало 1 рік 11 місяців 28 днів, що кваліфікується, як триваюче правопорушення.
Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Таким чином, оскаржувана постанова винесена в межах строків накладення адміністративного стягнення , передбачених ч. 1 ст. 38 КУпАП.
Суд також приймає до уваги те, що в протоколі про адміністративне правопорушення №с/5635 від 09.11.2021 року в графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 за фактом складеного протоколу повідомив, що у зв`язку з перенесенням важкої хвороби з тривалим періодом реабілітації та проблемами сімейного характеру, не мав змоги повідомити військомат про зміну адреси реєстрації .
Отже, в момент складання адміністративного протоколу ОСОБА_1 не заперечував скоєння ним адміністративного правопорушення, а отже кваліфікація дій ОСОБА_1 , наявність його вини та притягнення його до відповідальності визнана ОСОБА_1 особисто.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для визнання постанови №с/5635 від 09.11.2021 року незаконною та її скасування, а відповідно відсутні і підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
В позовній заяві ОСОБА_1 до військового комісара Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси Оскілко Олексія Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений та підписаний суддею 04 лютого 2022 року.

Суддя О.В.Суворова