Справа № 339/397/21
Суддя: Головенко О. С.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №339/397/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2022 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просить, поновивши строк для звернення до суду, визнати незаконними дії відповідача ОСОБА_2 при складанні оскаржуваної постанови та скасувати постанову серії БАА №959291 від 29 жовтня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення штрафу у розмірі 425,00 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП, закрити провадження у справі, стягнути судові витрати.

Такі вимоги обгрунтовує тим, що 29 жовтня 2021 року інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 (м. Долина) Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_2 (надалі - відповідач) винесено оскаржувану постанову, з якої вбачається, що 29 жовтня 2021 року по вул. Кобринської в с. Міжріччя він нібито керував транспортним засобом, який мав технічні несправності та під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія категорії «В» та реєстраційні документи.

Однак, з таким твердження не згідний, оскільки правила дорожнього руху не порушував, 29 жовтня 2021 року о 23 годині 45 хвилин автомобілем, який мав технічні несправності, не керував, тому обов`язку пред`являти посвідчення водія та реєстраційні документи не мав.

Відповідачем взагалі не зазначено, які саме норми ПДР України чи інших нормативно-правових актів він порушив, зважаючи на те, що автомобілем керувала його дружина ОСОБА_3 , тому притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП було неправомірним.

Під час розгляду справи у нього не було з`ясовано чи погоджується він з даним правопорушенням, не надано можливості надати пояснення, заявити клопотання, не роз`яснені процесуальні права, які передбачені ст.59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Він не знав про те, що на ного було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Працівник поліції при винесенні постанови не навів жодних доказів, на яких ґрунтується його висновок про нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП жодних доказів до постанови також не було надано, так само як і відсутні будь-які відомості про докази у постанові - так, у графі 7 постанови "до постанови додаються" взагалі нічого не зазначено, що свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач не встановив та не опитав жодних свідків даної події, в тому числі і тих осіб, які знаходилися біля нього 29 жовтня 2021 року і які зможуть підтвердити, що він не порушував правила дорожнього руху і взагалі не керував автомобілем.

19 листопада 2021 року поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до судового розгляду.

30 листопада 2021 року від представника ГУНП в області Н.Бичай надійшов відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити через необгрунтованість, оскільки 29 жовтня 2021 року в ході виконання службових обов`язків інспектором СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції о 22:46 год. по вул. Кобринської в с. Міжріччя виявлено, що водій «Мерседес Бенз Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , як пізніше стало відомо, ОСОБА_1 ,. керував даним транспортним засобом, який мав технічні несправності та під час перевірки документів не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії «В» та реєстраційні документи, чим порушив п. 2.1 «А» ГІДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В ході переслідування здійснено зупинку водія даного транспортного засобу, після чого інспектор ОСОБА_2 підійшов до водія, який переліз на пасажирське сидіння, де сиділа його дружина, та одразу ж вийшов з транспортного засобу, заперечуючи факт керування ним.

Інспектор ОСОБА_2 належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, але останній на вимогу поліцейського не надав для перевірки посвідчення водія, пояснюючи тим, що «обов`язку пред`являти посвідчення водія та реєстраційні документи не мав, оскільки за рулем автомобіля перебував».

В зв`язку з не пред`явленню на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційних документів, позивачем допущено порушення п. 2.1а ПДР України та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст 126 КУпАП, поліцейським роз`яснено позивачу права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268, 289 КупАП (від підписання відповідного пункту про роз`ясненні прав у постанові відмовився, про що зроблено відмітку) та винесено оскаржувану постанову, яку оголошено позивачу. Але від отримання копії відмовився, про що зроблено відмітку.

Слід звернути увагу суду, що зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 погоджується із тим фактом, що він не пред`явив поліцейському для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи. А також, позивач зазначає, що кермом була його дружина і притягнення його до адміністративна відповідальності за вказаною вище статтею КУпАП було неправомірним.

Однак, згідно із відеозапису, який здійснювався безперервно на «боді-камеру» інспектора ОСОБА_2 встановлено факт керування саме ОСОБА_1 автомобілем та додатково підтверджується поясненням його дружини. На запитання поліцейського: - «Пані, це Ваш чоловік? Скажіть будь ласка чи це нормально у такому стані вести дітей в салоні? Скажіть мені будь ласка, я чую від нього запах алкоголю. А він ще керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в мене така є підозра» Чи це нормально, що Ваш чоловік із дітьми в салоні транспортним засобом керує в стані алкогольного сп`яніння?», дружина позивача відповіла: «Ну та що він такого зробив, він по селі їде», «так він не летів так по селі».

За таких обставин, позиція позивача, що він ніби-то не керував транспортним засобом є хибною та помилковою, такою, щоб ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності, оскільки позивач ще й перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, факт керування транспортним засобом «Мерседес Бенз Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 встановлено та підтверджується наявними відео записами, а також поясненням особи пасажира - ОСОБА_3 .

Факт відмови у наданні посвідчення водія та реєстраційних документів позивачем не оскаржується, а отже позивач визначає, що відмовився надати на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційні документи.

Таким чином, відповідач встановив факт порушення ПДР України, який виразився у ненаданні посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, встановив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Мерседес Бенз Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами при накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.19-23).

Позивач, його представник, відповідач ОСОБА_2 , надавшм пояснення суду, надалі в судове засідання не з"явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с.48,53,54).

Представник відповідача Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, подавши відзив на позов, в судові засідання не з"явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи ( а.с 16,36,43,54).

Як зазначено в ч.3 ст. 268 КАСУ, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді.

Відтак, неявка сторін не є перешкоджає завершення розгляду справи без їх участі.

Позивач в судовому засіданні вказав, що 29 жовтня 2021 року він з дружиною та дитиною поїхали до кума, який живе 200 м від церкви і потім всі вони поїхали до центру в магазину, де були їх друзі. Він у кума нічого не вживав і керував транспортним засобом. Біля магазину вживав спиртні напої і сів збоку, а тому за кермом була дружина, яка не вживала алкогольних напоїв. Дружина, хоч не має посвідчення водія, але вміє керувати транспортним засобом. Тільки вони від"їхали 200-300 метрів у вулицю, то побачили автомобіль з проблисковими маячками і він сказав, щоб дружина включила правий поворот і повернула у вулицю і за ними поїхали працівники поліції на службовому автомобілі.

Він був з правої сторони і як тільки дружина зупинила автомобіль, він вийшов з пасажирської дверки в той час, як працівники поліції ще під"їжджали. У працівників поліції він запитував причину зупинки, але вони не відповіли.

Дійсно, він був випившим, але не керував автомобілем, і тому він відмовився пройти огля на стан сп"яніння та відмовився надати документи, оскільки не керував транспортним засобом.

Відповідач ОСОБА_2 , надаючи пояснення в суді, позовні вимоги не визнав, вважає, що доводи позивача повністю спростовані матеріалами відеофіксаціїї. Зокрема, до справи надано відеозапис з нагрудного знаку, де зафіксовано рух автомобіля, на якому відсутні бризговики, тому він, керуючи службовим автомобілем, включив маячки червоного та синього кольору і слідував за даним транспортним засобом, який рухався по дорозі і при першій можливості звернув у найближчу вулицю, а він слідував за ним. Шоб не заїжджати на чуже подвір`я він призупинився, опустив скло щоб переконатися, що він не заїжджає на приватну територію, переконавшись, що не заїжджає, здійснив рух заднім ходом зупинився і підійшов до автомобіля позивача зі сторони водійських дверей, оскільки очікував побачити водія, але його небуло. Він обійшов транспортний засіб спереді та візуально бачив, коли присвітив фонариком по лобовому склі, яке не було затемнене, що позивач перелазив через дружину з водійського на пасажирське місце та вийшов з транспортного засобу, двері йому допомогла відчинити дружина, щоб прискорити швидкий вихід його з автомобіля. Коли двері відчинилися, включилося світло і він побачив, що ззаді на сидінні спить дитина. Він запросив водія ближче, щоб поспілкуватися і під час спілкування в нього були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю, нечітка вимова слів, хитка ходьба. Оскільки підійшла його дружина водія, він зразу задав питання, як в такому стані можна керувати транспортним засобом і перевозити дітей, на що вона відповіла: « Що тут такого, він їхав тільки по селі». Дані слова він прийняв як підтвердження керування позивачем транспортним засобом.

Проведено всі процесуальні дії згідно КУпАП, складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову, оскільки вважав, що позивач був водієм транспортного засобу, що, окрім фіксації, підтверджується і поясненнями дружини позивача, та не пред`явив посвідчення водія та реєстраційні документи. Позивач вважав, що не керував транспортним засобом і немає необхідності показувати дані документи, а тому не хотів надати, що є порушенням п. 2.1 ПДР України у зв`язку з чим винесено постанову. Постанову не вручено, оскільки після роз"яснення позивачу прав, він не хотів підписувати і тому постанову позивачу направлено поштою. За те, що на транспортному засобі були відсутні бризговики ( п. 31.4.7е ПДР України) у постанові не вказано, за це винесено попередження (усне зауваження), це порушення було причиною зупинки автомобіля.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, відповідача, пояснення свідків, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, надавши їм оцінку, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 29 жовтня 2021 року винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП, яку позивач оскаржив.

Зі змісту постанови БАА №959291 від 29 жовтня 2021 року вбачається, що 29 жовтня 2021 року о 22 год 46 хв. по вул. Кобринської в с. Міжріччя Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес Бенз Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічні несправності та під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія категорії «В» та реєстраційних документів (а.с.5).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач, надаючи пояснення суду та заперечуючи факт вчинення ним правопорушення, посилається на відсутність належних доказів на підтвердження його винуватості та стверджує, що він не керував транспортним засобом, оскільки вживав спиртне, за рулем автомобіля на момент зупинки була його дружина ОСОБА_3 , а тому він правомірно відмовив працівнику поліції пройти тест на освідчування факту вживання алкогольних напоїв та пред"явити документи.

При цьому, на підтвердження цих доводів, покликався на пояснення свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_3 вказала, що 29 жовтня 2021 року вона з чоловіком їхала до кума, чоловік був за рулем, але їм стало відомо, що його немає вдома і вони поїхали та зустрілися з друзями в центрі села біля магазину. Чоловік, посидівши з друзями, випив і сказав, щоб вона сідала за кермо автомобіля, оскільки вона не вживала спиртних напоїв. Проїхавши приблизно 200 метрів, вони побачили автомобіль з включеними проблисковими маячками і вона звернула у вулицю і зі страху пересіла на середину салону автомобіля, оскільки не має посвідчення водія та навиків водіння, а тільки їздить по селі та вміє переключати передачі. Коли працівник поліції підійшов до водійських дверей та представився та побачив, що за кермом нікого немає, вона пересіла та включила світло, він сказав відчинити вікно та двері і заглянув всередину і побачив дитину. Вона сказала працівнику поліції, що чоловік був за кермом зі страху, але чоловік сидів збоку. Двері зі сторони пасажира відчинив працівник поліції, включилося світло і працівник поліції побачив дитину в автомобілі. Працівник поліції її з дитиною відвезли додому, а чоловік залишився там.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивач разом з дружиною та кумом приїхали від кума до центру с.Міжріччя і за кермом була ОСОБА_3 , вона з автомобіля не виходила. Вони з позивачем розмовляли щодо майбутньої поїздки за кордон, він купив по бутилці пива собі та ОСОБА_1 і вони випили. ОСОБА_1 сів збоку в автомобілі та поїхали з дружиною додому, а він ішов пішки та побачив, що ззаді автомобіля ОСОБА_3 їде автомобіль поліції з включеними проблисковими маячками .

Даючи оцінку таким доводам позивача та поясненням свідків, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

З доданої відеофіксації, зокрема, на файлі №1 (без звуку) видно, як працівники поліції їдуть за автомобілем, який звертає у вулицю та зупиняється. Автомобіль працівників поліції, повертає за автомобілем. Працівник поліції підходить до водійських дверей автомобіля, обходить його спереду та світить ліхтарем, а з пасажирського місця виходить чоловік, якого працівник поліції веде до службового автомобіля .

На файлі №2 зафіксовано, як ОСОБА_1 запитує причину зупинки, а працівник поліції просить надати посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, щоб встановити особу та вказує, що від ОСОБА_1 чути запах алкоголю.

ОСОБА_1 відповідає, що не знає, на що працівник поліції говорить: « та ви не знаєте, я чую запах алкоголю». ОСОБА_1 вказує, що їхав збоку, але працівник поліції вказує, що з боку їхала дружина і він переліз через неї в салоні та запитує у ОСОБА_1 чи йому не стидно везти дітей в такому стані. ОСОБА_1 запитує: « в якому стані?» Працівник поліції запитує у ОСОБА_3 "чи це її чоловік" і вона повідомляє, що так. Працівник поліції запитує у неї чи це нормально в такому стані везти дітей, в салоні чути запах алкоголю та ОСОБА_1 керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в нього є така підозра, на що ОСОБА_3 (дружина) вказує: «та що він такого зробив, він по селі їде». ОСОБА_1 говорить дружині, щоб нічого не говорила.

Працівник поліції запитує у ОСОБА_3 «чи це нормально, коли батько в такому стані везе дітей?», і дружина ОСОБА_3 відповідає: «він не летів» Працівник поліції запитує ОСОБА_3 чи це правильно, на що вона вказує, що не правильно. Працівник поліції звертається до ОСОБА_1 : «Пане водій», на що він вказує: «я нічого не порушив». Працівник поліції вказує ОСОБА_1 причину зупинки, а саме, відсутні бризговики, що передбачені конструкцією транспортного засобу, п.31.4.7 є ПДР України. ОСОБА_1 вказує,що бризговики працюють та іде до водійських дверей автомобіля, щоб показати бризговики, працівник поліції підтримує ОСОБА_1 щоб не впав і просить зачинити двері, щоб не розбудити дітей та показує йому де знаходяться бризговики.

Працівник поліції вказує, що проводиться безперервна відеофіксація. ОСОБА_1 вказує, що нікуди не їхав і нічого не знає. Працівник поліції вказує, що він не зупинився на вимогу подану маячком червоного синього кольору. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 продути Драгер, але останній відмовляється.

Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 , як водієві, пройти на місці зупинки транспортного засобу тест на факт вживання алкогольних напоїв за допомогою приладу Драгер 6810, але ОСОБА_1 відмовляється та вказує, що він не водій. Працівник поліції ще двічі запитує чи буде ОСОБА_1 проходити тест, але останній вказує, що не водій.

Працівник поліції вказує, що то ОСОБА_1 так вважає, але згідно ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» ведеться відеофіксація. Працівник поліції вказує, що при спілкуванні з ОСОБА_1 є ознаки алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота і пропонує ОСОБА_1 пройти тест на факт вживання алкоголю, але ОСОБА_1 відмовляєтся. Працівники поліції пропонують проїхати на медичне освідування в найближчий медичний заклад на факт вживання алкоголю в Долинську лікарню, але дружина ОСОБА_1 вказує, що він нікуди не поїде. Працівник поліції роз`яснює ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови пройти огляд на місці зупинки та в медичному закладі. Працівник поліції запитує у ОСОБА_1 чи буде знайомитися з протоколом та надавати пояснення та отримувати копію, але останній вказує, не буде. Працівник поліції вказує, що відстороняє ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дослідив відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля нагрудних бодікамер інспектора патрульної поліції та, де чітко зафіксована основна об`єктивна інформація в такому вигляді, як відбувалися події .

Частиною 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дожнього руху.

Згідно із приписами ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а тому є підстави взяти до уваги відомості, зафіксовані за допомогою технічного засобу фіксації.

Крім того, поліцейські попереджали водія, що відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» ведеться відеозйомка.

Дані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Підстав вважати відеозапис змонтованим немає і цей відеозапис є прямим і беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 .

Так, як вбачається з пояснень відповідача та зафіксована на відео, після того, як автомобіль «Мерседес Бенз Спрінтер» звернув у вуличку та зупинився, службовий автомобіль поліції ще продовжував рух, давав задній хід. При цьому, після зупинки свого автомобіля ОСОБА_1 не зразу вийшов із автомашини, що підтверджує покази свідка ОСОБА_2 про переміщення його з водійського на пасажирське сидіння.

Поясненнями свідка ОСОБА_2 підтверджено, шо коли він підійшов до автомобіля, то місце водія було порожнім, тому він, освічуючти ліхтарем салон автомобіля, обійшовши його спереду (що також зафіксовано на відео) побачив, як ОСОБА_1 переміщається через свою дружину на пасажирське водіння.

Окрім того, дружина ОСОБА_3 своїми поясненнями теж підтвердила, що вона сиділа посередині салону автомобіля, коли підійшов працівник поліції.

При цьому, на зауваження працівників поліції з приводу керування чоловіком в нетверезому стані автомобілем, в якому перебувають діти, погодилась, що такі дії є не правильними, а потім пояснювала: "та що він такого зробив, він по селі їде ", " він не летів", тобто не заперечувала того факту, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Однак, уже в судовому засіданні, заперечуючи такий факт та вказуючи, що вона керувала автомобілем, не змогла пояснити причину таких розходжень в своїх поясненнях.

Про протиріччя в поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідчить те, що ОСОБА_3 вказувала, що вона з чоловіком їхали до кума, але його не було вдома і вони поїхали до центру в магазин, її чоловік був за кермом. В той час, як ОСОБА_4 стверджував, що позивач разом з дружиною та кумом приїхали від кума до центру с.Міжріччя і за кермом була ОСОБА_3 .

Позивач також підтвердив, що коли вони їхали до кума, то саме він керував траспортним засобом і кум був вдома, що суперечить пояснення свідка ОСОБА_3 .

Отже, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом, суд оцінює критично та визнає недопустим доказом на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 , оскільки вони суперечать матеріалам справи ( відеофіксації) та дані з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозицію ст. 130 КУпАП, суперечливі пояснення свідків, допитаних за клопотанням ОСОБА_1 , доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 немає складу правопорушення через неможливість визнати його є водієм є безпідставними і суд розцінює їх такими, що подані з метою уникнення останнього від відповідальності.

Матеріалами відеофіксації спростовані доводи позивача про те, що йому не повідомлено причину зупинки, не отримано від нього прояснень щодо обставин справи, не роз"яснені права та не вручено копію постанови.

Так, оглянувши відеоматеріали, судом встановлено, що працівник поліції, підійшовши до автомобіля, роз"яснив водію причину зупинки: відсутність бризговиків, що передбачені конструкцією транспортного засобу, вказав при цьому вимогу п.31.4.7 е ПДР України, показав водію, де вони мають знаходитися, роз`яснив ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, копію постанови водій відмовився отримувати тому поліцейський роз"яснив, що надішлють поштою.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України "Про дорожній рух").

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного та не заперечується й позивачем, останній відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

При цьому цей факт не заперечується і самим позивачем, який вважав, що немає обов"язку вчиняти такі дії, оскільки не є водієм та не керував траспортним засобом.

Разом з тим такі доводи спростовані матеріалами справи, а дії позивача розцінені як можливість уникнення його від адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Так, встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення складена з огляду на непред"явленням позивачем посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, цей факт підтверджується матеріалами справи і встановлено відеозаписом реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного.

Доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Водночас, на думку позивача він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

При цьому, з відеозапису судом з поміж іншого, встановлено, що поліцейський якраз і вказав на причину зупинки - керування автомобілем з технічною несправністю- відсутність бризговиків .

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт порушення вимог п. п. «е» п. 31.4.7 розділу 31. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання ПДР України, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17.

Разом з тим, як встановив суд, позивач, порушив вказані ПДР за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ч.1 ст. 126 КУпАП.

Саме такий штраф працівник поліції наклав на позивача, встановивши, що в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії працівника поліції з приводу накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо позивача є правомірними та законними, а тому аналізуючи здобуті по справі докази, приходить до висновку щодо безпідставності позовних вимог та відмови у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241-246, 286 КАС України суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №959291 від 29 жовтня 2021 року за ч.1 ст. 126 КУпАП- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 - вул. Яворницького, 8 м.Долина Івано-Франківської області.

Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області - вул.Академіка Сахарова, 15 м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області.

Суддя Головенко О.С.