Справа № 340/8997/21
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 січня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/8997/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 )

відповідач: Суботцівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області (27444, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Суботці, вул. Центральна, 24, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у листопаді 2021 року звернулася до суду з позовом до Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №1583 від 27.07.2021 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність гр. ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Суботцівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Казарнянської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5174 та надати їй у власність зазначену земельну ділянку.

Ухвалою судді від 24.12.2021 року відкрито провадження у справі та прийнято рішення здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До суду 27.01.2022 року надійшла заява від імені ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій вона просить суд забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:5174 та ділянками з кадастровими номерами :02:000:5324 і :02:000:5325, які утворилися за рахунок поділу вищевказаної земельної ділянки, до набрання чинності рішенням суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що Суботцівська сільська рада здійснила поділ земельної ділянки :02:000:517488, яку позивачка бажає отримати у приватну власність, на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:5324 і :02:000:5325 площею 1 га кожна та передала їх у власність іншій особі. Позивачка просить суд забезпечити позов, посилаючись на те, що у разі незастосування заходів забезпечення позову буде унеможливлений ефективний захист її прав та інтересів.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з частинами 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Пунктом 5 частини 3 статті 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Згідно з частинами 1, 5 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Верховний Суд у постановах від 14.07.2021 року у справі №640/13486/20 та від 06.10.2021 року у справі №640/424/21 вказав, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, бажаючи отримати у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку державної власності на території Казярнянської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області в межах норм безоплатної приватизації, у листопаді 2020 року отримала в ГУ Держеокадстру у Кіровоградській області органі виконавчої влади, який на той час був розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованих на території Кіровоградської області, відповідний дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з метою формування її як об`єкту цивільних прав.

На підставі цього наказу за завданням позивача сертифікованим інженером-землевпорядником у січні 2021 року виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

За цим проектом землеустрою була сформована земельна ділянка площею 2 га, яка 14.01.2021 року зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :02:000:5174.

У зв`язку добровільним об`єднанням територіальних громад та реформою місцевого самоврядування Казарнянська сільська рада приєдналася до Суботцівської сільської ради.

Відповідно до пункту 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України з 27.05.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:5174 вважається комунальною власністю Суботцівської сільської територіальної громади, а Суботцівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області набула повноважень щодо розпорядження нею.

Позивачка у червні 2021 року звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та про передачу їй земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5174 у приватну власність.

За цією заявою Суботцівською сільською радою прийнято рішення №1583 від 27.07.2021 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність гр. ОСОБА_1 ", яке є предметом спору у даній справі.

Між тим, на підставі рішення Суботцівської сільської ради №1271 від 24.06.2021 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок" була здійснена державна реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:5174 за Суботцівською сільською радою. Також цим рішенням надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки на дві рівні частини для ведення особистого селянського господарства.

Внаслідок поділу земельної ділянки сформовано дві нові земельні ділянки, які 25.08.2021 року зареєстровані у Державному земельному кадастрі з кадастровими номерами :02:000:5324 і :02:000:5325.

Одночасно у Державному земельному кадастрі 25.08.2021 року скасована державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:5174, вона набула статусу архівної, а відомості про неї перенесено до архівного шару даних геоінформаційної системи Державного земельного кадастру.

Згодом Суботцівська сільська рада прийняла рішення №2079 від 28.10.2021 року, яким, розглянувши заяву громадянки ОСОБА_2 , надала їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок раніше сформованих земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:5324 і :02:000:5325, а також рішення №2209 від 25.11.2021 року, яким затвердила проект землеустрою та передала ОСОБА_2 у приватну власність вказані земельні ділянки.

На підставі рішення Суботцівської сільської ради №2209 від 25.11.2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2021 року зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:5324 та :02:000:5325.

Наведене свідчить, що наразі земельна ділянка комунальної власності, на яку позивачка заявляє права, припинила існування як об`єкт цивільних прав, а сформовані внаслідок її поділу земельні ділянки перебувають у приватній власності третьої особи, яка не є учасником даної справи. Законність відповідних рішень відповідача щодо поділу земельної ділянки та передачі землі у приватну власність третій особі не є предметом цього спору.

Статтею 1 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю гарантується.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пункту "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Суд зазначає, що до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, що належать Суботцівській сільській територіальній громаді, яка відповідно до статті 5 Земельного кодексу України є рівноправним суб`єктом земельних відносин і має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Натомість у ОСОБА_1 відсутні суб`єктивні права (володіння, користування, розпорядження) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5174, яка перебувала у комунальній власності Суботцівської сільської територіальної громади, та щодо новосформованих земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:5324 і :02:000:5325, які наразі перебувають у приватній власності громадянки ОСОБА_2 .

Суд вважає, що запропонований позивачкою захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо цих земельних ділянок не відповідає порушеному інтересу позивачки, у зв`язку з яким вона звернулася до суду з даним позовом, та порушує права особи, яка не є учасником цієї справи. Крім того, він суперечить пункту 5 частини 3 статті 151 КАС України, який містить заборону щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчиняти дії, що випливають з рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі.

З цих підстав суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш