Справа № 540/427/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/427/22
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, у якому просить зобов`язати Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач, Корабельний ВДВС у м. Херсоні) вчинити дії щодо виключення відповідних даних з Єдиного реєстру боржників щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позовній заяві позивач вказує, що їй стало відомо про те, що в Єдиному реєстрі боржників розміщено відомості про неї як боржника по ВП № 57410597. ОСОБА_1 вказує, що відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень Корабельним РВ ДВС міста Херсон ГТУЮ у Херсонській області 11.10.2018 було відкрито ВП № 57410597 та водночас дане виконавче провадження завершено та в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень зазначено «Стан ВП: завершено», що підтверджено також листом від 06.01.2022 № 323 Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зокрема вказано, що 28.08.2019 державним виконавцем Корабельного РВ ДВС міста Херсон ГТУЮ у Херсонській області завершено зазначене виконавче провадження на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», але незважаючи на завершення ВП №57410597 відповідачем не внесено змін до Єдиного реєстру боржників, що негативно впливає на права позивача, така інформація може бути розцінена як негативний фактор поточним чи потенційним кредитором, роботодавцем, а також може стати підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Також, посилаючись на положення ст. 8, ч. 1, ч. 5, ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом відповідач зобов`язаний провести відповідні дії, а саме внести дані про постанову про закриття ВП № 57410597 від 28.08.2019 та виключити позивача із Єдиного реєстру боржників.

21.01.2022, ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням положень ст.ст. 268-272, 287 КАС України, призначено судове засідання на 27.01.2022 о 13:15 год.

27.01.2022 до суду надійшов відзив від представника відповідача Корабельного ВДВС у м. Херсоні, в якому зазначено, що ч. 7 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ, а також пунктом 6 Розділу X Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників. Згідно вимог ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VІІІ відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, та арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, на підставі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду. Представник відповідача зауважив, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст.37 вказаного Закону, виконавче провадження не вважається закінченим, оскільки законодавцем стягувачу надана можливість повторно пред`явити виконавчий документ до примусового виконання, та державному виконавцю не надано право зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Згідно вимог п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та за ч.4 ст. 59 казаного Закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є зокрема надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Представник відповідача також зазначив, що станом на 26.01.2022 на адресу відділу документального підтвердження про задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження від ОСОБА_1 не надходило, викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

До суду представники сторін не прибули.

22.01.2022 від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримує, просить суд їх задовольнити.

27.01.2022 судом отримано клопотання від представника відповідача з проханням розглянути справу за їх відсутності, в задоволенні позову просить суд відмовити.

За ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Положеннями ч.4 ст. 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Таким чином справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва Серії НОМЕР_1 від 18.02.2017 вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до укладення шлюбу з ОСОБА_3 мала прізвище - " ОСОБА_1 ". Дата реєстрації шлюбу зазначена 18.02.2017, здійснено відповідний актовий запис за № 137.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.08.2017 у справі №766/11426/16-ц (Пров. №2/766/2845/17) позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 17.05.2010 року, яка становить 31374,48 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1378,00 грн.

Дане рішення суду набрало законної сили 01.09.2017 та видано виконавчий лист №766/11426/16-ц 21.08.2017.

Відповідно, старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Яндра Т.А., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову від 11.10.2018 про відкриття виконавчого провадження № 57410597 на підставі виконавчого листа №766/11426/16-ц виданого Херсонським міським судом Херсонської області 21.08.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу у розмірі - 32752,48 грн.

Стягувач - ПАТ КБ «ПриватБанк».

За даною постановою в п. 2 зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення в неї завідомо недостовірних відомостей та в п. 3 постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3275,24 грн.

26.06.2019 за ВП № 57410597 старим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Яндра Т.А., керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить боржнику: все рухоме та нерухоме майно.

Та, у результаті вжитих державних виконавцем заходів у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно електронних відповідей ПФУ та ДФС, а також перевіркою загальнодоступних реєстрів на офіційному веб-порталі Державної служби інтелектуальної власності, Державної авіаційної служби України, Реєстру суден малого флоту, Реєстру власності крупних пакетів акцій будь - які відомості відсутні, старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Яндра Т.А. 28.08.2019 за ВП № 57410597, керуючись п. 2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та в п. 2 зазначено про те, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 28.08.2022.

Відповідно спірні відносини між сторонами стосуються виконавчого провадження ВП № 57410597.

В Єдиному реєстрі виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua/) по ВП № 57410597 (стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк») зазначено «Стан ВП: завершено».

В Єдиному реєстрі боржників розміщено відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як боржника по ВП № 57410597.

Позивач зверталась до Корабельного ВДВС у м. Херсоні та отримала лист повідомлення від 01.01.2022 за № 323 в якому зазначено про те, що за постановою від 28.08.2019 за ВП № 57410597 виконавче провадження завершено, з посиланням на ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцію з примусового виконання рішень вказано, що чинне законодавство не допускає внесення змін до постанов державного виконавця, відповідно не допускається заміна із «повернення виконавчого документа стягувачу» на «закінчення виконавчого провадження».

У зв`язку із встановлення наявності відомостей в Єдиному реєстрі боржників щодо позивача, остання звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач по справі вважає, що оскільки ВП № 57410597 завершено та в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень зазначено «Стан ВП: завершено», враховуючи постанову державного виконавця від 28.08.2019 винесену на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем мали бути внесені зміни до Єдиного реєстру боржників, а саме виключено ОСОБА_1 із вказаного реєстру, не внесення яких негативно впливає на права та інтереси позивача.

В свою чергу відповідач по справі вважає, що ВП № 57410597 не закінчено, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для вчинення державним виконавцем дій щодо виключення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Таким чином, предметом розгляду уданій справі є наявність в Єдиному Реєстрі боржників ОСОБА_1 , та враховуючи позиції сторін, суд вважає необхідним встановити наявність чи відсутність підстав бездіяльності державного виконавця внаслідок винесеної постанови від 28.08.2019 про повернення стягувачеві виконавчого листа та відповідно обставин для вчинення державним виконавцем дій щодо виключення із вказаного реєстру відомостей про боржника ОСОБА_1 саме за наявності постанови державного виконавця від 28.08.2019 за ВП № 57410597 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 4 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 даного Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VІІІ).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5 (далі - Положення № 2432/5, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року №43/5 "Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за №388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2015 року №614/5 "Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2015 року за №478/26923.

Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Згідно положень ч. 1 ст. 8 Закону №1404-VІІІ реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Зокрема, автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження (п. 2 ст. 1 ст. 8 Закону №1404-VІІІ).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону №1404-VІІІ Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 9 Закону №1404-VІІІ відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону №1404-VІІІ Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Та за ч. 7 ст. 9 Закону №1404-VІІІ відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Вказані вище положення Закону №1404-VІІІ кореспондуються із положеннями зазначеними в розділі X Єдиний реєстр боржників Положення №2432/5.

Зокрема, відповідно до пункту 6 Розділу X Положення №2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження";

про повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження";

про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Відомості Єдиного реєстру боржників є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (п. 9 Розділу X Положення №2432/5).

Суд зазначає, що пунктами 1, 3, 11 ч. 1 ст.37 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Таким чином, ч. 7 статті 9 Закону №1404-VІІІ, а також пунктом 6 Розділу X Положення №2432/5 визначено вичерпний перелік підстав для вчинення державним виконавцем дій з одночасним винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження з вилученням відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників, а саме підставою для таких дій державного виконавця є саме винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пп. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 Закону №1404-VІІІ чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В даній справі, державним виконавцем було винесено постанову від 28.08.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 57410597 на підставі п. 2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно п. 2 ст. 37 Закону №1404-VІІІ передбачає повернення виконавчого документа стягувачу у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Та виходячи з положень вищевказаних ч. 7 статті 9 Закону №1404-VІІІ та п. 6 Розділу X Положення №2432/5, останні не передбачають в собі підставу для вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників з одночасним винесенням державним виконавцем постанови на підставі п. 2 ст. 37 Закону №1404-VІІІ.

Суд зауважує, що за постановою від 28.08.2019 ВП № 57410597 виконавче провадження має стан завершення, з чим також погоджується позивач, але даний стан не є тотожним стану «закінчення виконавчого провадження», за вказаною постановою від 28.08.2019 передбачено право стягувачу пред`явити виконавчий лист до виконання в строк до 28.08.2022 та відповідно державному виконавцю не надано право зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Тобто, виконавче провадження за виконавчим листом №766/11426/16-ц виданого Херсонським міським судом Херсонської області 21.08.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу у розмірі - 32752,48 грн. може бути пред`явлено до виконання стягувачем протягом усього часу до 28.08.2022.

Згідно вимог ст.39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"….

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону №1404-VІІІ постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч. 3 ст. 39 Закону №1404-VІІІ).

Виходячи з положень ст. 40 Закону №1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для зобов`язання державного виконавця вилучити з Єдиного державного реєстру боржників відомостей про неї як боржника та вважає необґрунтованим посилання на постанову від 28.08.2019 за ВП № 57410597 винесеної на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 №1404-VІІІ для вчинення відповідних дій державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та зокрема в Єдиному реєстрі боржників.

Оскільки у суду відсутні докази закінчення виконавчого провадження № 57410597, судом не встановлено бездіяльності в державного виконавця та підстав для зобов`язання останнього що Єдиного реєстру боржників, відповідно відсутні підстави для встановлення обставин щодо накладеного арешту на майно боржника та його зняття.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Таким чином, враховуючи висновки суду по даній справі, позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати поверненню не підлягають за ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 194, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 106000000