Справа № 300/4843/21
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. справа № 300/4843/21

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання судового рішення у справі №809/1579/21 поновлено його на роботі з порушенням строку виконання зазначеного рішення. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у встановлений строк усунув вказані судом недоліки позовної заяви.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

У відзиві на позовну заяву, відповідач вказує на поважність причин затримки виконання рішення суду, оскільки текст судового рішення на адресу відповідача станом на 24.06.2021 судом не надіслано. Крім того, звертає увагу на те, що рішення у справі №809/1579/21 не набрало законної сили, оскільки оскаржується в апеляційному порядку. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій заперечив проти тверджень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, вказавши на їх необґрунтованість.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №809/1579/21 ОСОБА_1 поновлено на посаді з 11.11.2016. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць звернуто до негайного виконання.

На заяви позивача від 16.06.2021, 18.06.2021 та від 29.06.2021, відповідач листами від 18.06.2021, 24.06.2021 та від 02.07.2021 фактично відмовив ОСОБА_1 у його поновленні на роботі.

Листом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 01.07.2021 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність з`явитися для поновлення на роботі.

Наказом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 06.07.2021 №77-о позивача поновлено на роботі та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць.

Позивач, вважаючи, що відповідач порушив строк виконання судового рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАСУ судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 371 КАСУ негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Абзацами 1 та 7 ст.235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, з дня, наступного за днем ухвалення Івано-Франківським окружним адміністративним судом рішення від 16.06.2021 у справі №809/1579/16, а саме з 17.06.2021 у відповідача виник обов`язок негайно виконати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць.

Разом з цим, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області на виконання зазначеного рішення суду було видано наказ про поновлення ОСОБА_2 на роботі лише 06.07.2021.

Відтак, роботодавець допустив затримку виконання судового рішення на 11 робочих днів.

Водночас, твердження відповідача щодо поважності причин такої затримки, а саме відсутності тексту судового рішення є безпідставними, оскільки текст судового рішення (вступна та резолютивна частина) проголошений в судовому засіданні 16.06.2021, за участю представників Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Бабій Т.С., Волкової О.Ю. Крім того, представники відповідача не позбавлені можливості в день проголошення тексту судового рішення (вступна та резолютивна частина) його отримати. Також, оскарження рішення суду в апеляційному порядку не звільняє відповідача від обов`язку виконати судове рішення в частині його негайного виконання.

Відповідно до ст. 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому, відповідно до ст.236 КЗпП виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Враховуючи те, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №809/1579/16 щодо поновлення мене на посаді не було виконано у встановлений строк, вважаю що підлягає задоволенню вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 17.06.2021 по 05.07.2021.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За приписами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №809/1579/16 встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 становить - 793,57 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі необхідно виходити із середньоденної заробітної плати у розмірі 793,57 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, у відповідача виник обов`язок щодо виплатити середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 17.06.2021 по 05.07.2021, кількість робочих днів протягом вказаного періоду складає - 11 робочих днів, передбачений законом граничний строк такого обов`язку закінчився 29.07.2021.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 17.06.2021 по 05.07.2021, яка має бути виплачена мені відповідачем становить 8729,27 грн. (793,57 грн середньоденний заробіток х 11 робочих днів).

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказів понесення судових витрат суду не надано.

У зв`язку з наведеним, відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №809/1579/16 за період з 17.06.2021 по 05.07.2021 в сумі 8729 (вісім тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень 27 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.