Справа № 697/56/22
Суддя: Євтушенко Б. В.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/56/22
Провадження № 2-а/697/6/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенко Б.В.,

за участі секретаря судового засідання Дашковської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2021 позивач ОСОБА_1 в особі представника Бовшика М.Ю. звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, у якому просить суд:

поновити строк на оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення;

скасувати постанову серії БАВ № 00032178 від 23.11.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення;

скасувати постанову серії БАБ № 00906812 від 23.11.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення;

відшкодувати судові витрати.

В обгрунтування позову вказав:

12.01.2022 позивач через застосунок «Дія» довідався про наявність штрафів за порушення ПДР. Інформація викладена в розділі «Штрафи ПДР» в застосунку «Дія» відображається на підставі відомостей, поданих до Міністерства цифрової трансформації України Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України;

з огляду на постанову серії БАВ № 00032178 від 23.11.2021 вбачається, що даною постановою позивача притягнуто до відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Підставою для притягнення до відповідальності визначено - відсутність посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль ВАЗ -2106 з д.н.з. НОМЕР_1 , 23.11.2021 по вул. Енергетиків м. Канева;

з огляду на постанову серії БАБ № 00906812 від 23.11.2021 вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності, передбаченою ч. 6 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Підставою для притягнення до відповідальності визначено - відсутність освітлення номерного знаку автомобіля ВАЗ-2106 з д.н.з. НОМЕР_1 , 23.11.2021 по вул. Енергетиків м. Канева;

вважає, що оскаржувані постанови про адміністративні правопорушення є безпідставними та підлягають скасуванню, оскільки здійснюючи керування автомобілем ВАЗ-2106 з д.н.з. НОМЕР_1 23.11.2021 о 21 год. 30 хв., під час зупинки автомобіля співробітниками поліці,ї позивач мав при собі водійське посвідчення та реєстраційні документи на автомобіль. Також, співробітниками поліції було досліджено документи позивача, відображені в застосунку "Дія". Згідно ст. 16 ЗУ "Про дорожній рух" можна

пред`являти електроннне посвідчення водія, а абзацом 1 ч. 1 ст. 32 цього Закону визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів й тих, що підтверджують відповідне право особи у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані;

щодо другої постанови, то з огляду на відео, зроблене позивачем, під час зупинки автомобіля усі прибори зовнішнього освітлення транспортного засобу були працюючими. У зв`язку з викладеним звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 18.01.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2022 поновлено позивачу пропущений строк звернення до суду, прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 31.01.2022 .

28.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 49-56), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним:

відповідно до п. 2.1. Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії;

відповідно до п. 2.3. "б" Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньо.ю обстанвовкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. В свою чергу підпунктом "в" п. 2.9. ПДР України встановлена заборона водіям керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості. Керування водієм транспортним засобом з номерним знаком неосвітленим - тягне адміністративну відповідальність, передбачену ч. 6 ст. 121 КУпАП;

згідно п.п. 1 п. 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб. Оскільки з моменту фіксації правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУПАП, ч. 6 ст. 121 КУпАП, минуло більше 30 діб, відеозапис з цифрових нагрудних відеокамер, який здійснювався працівниками поліції 23.11.2021 по вул. Енергетиків в м. Канів в порядку, визначеному ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» - надати неможливо;

враховуючи викладене, відповідач вважає, що позвоні вимоги - необгрунтовані, задоволенню не підлягають, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення;

щодо вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., то відповідач вважає, що правових підстав для їх відшкодування немає, оскільки дана судова справа - не є складною, а сплачена позивачем, сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та обсягом, виконаних адвокатом, робіт (наданих послуг). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 параграф 95, інші рішення (наводить)). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник позивача - адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області явку представника у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 48), у відзиві на позов просив копію рішення направити на адресу відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, прийшов до наступного висновку.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України "Про Дорожній рух", Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно враховувати, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №032178 від 23.11.2021, винесеної інспектором СР ПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Тьотченком Д.Г., позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 23.11.2021 о 21 год. 29 хв. в м. Каневі по вул. Енергетиків поблизу буд 113 здійснював рух на т.з. ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 «А» та 2.1. «Б» ПДР України. Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., у разі несплати протягом 15 днів, то подвійний розмір штрафу - 850 грн. Зазначено у постанові, що копію постанови отримувати порушник відмовився, копію постанови надіслано рекомендованим листом вих. №8088/671 від 24.11.2021 (а.с 42).

Постановою від 20.01.2022 ВП №68223387 головним державним виконавцем Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладковою Т.М. відкрито виконавче провадження з виконання постанови БАВ №032178, виданої 23.11.2021 (а.с. 39).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 906812 від 23.11.2021, винесеної інспектором СР ПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області Цимбалом І.І., позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП за те, що 23.11.2021 о 21 год. 30 хв. в м. Каневі по вул. Енергетиків поблизу буд 113 керував т.з. ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , в якого в темну пору не освітлювався задній державний номерний знак, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України. Даною постановою до ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. На підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника необхідно стягнути подвійний розмір штрафу 1700 грн. Зазначено у постанові, що копію постанови надіслано рекомендованим листом вих. №8093/67102-71 від 24.11.2021 (а.с. 38).

Постановою від 19.01.2022 ВП № 68223290 старшим державним виконавцем Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власенко Н.Г. відкрито виконавче провадження з виконання постанови БАБ №906812 (а.с. 35).

Не погодившись з вищевказаними постановами відповідача, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.1 «а» і «б» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та рєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Частиною 1 ст. 126 КпАП України в редакції від 01.10.2021 - чинній на момент скоєння передбачено адміністративну відповідальність у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно з п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В свою чергу, ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Постановою БАВ № 032178 від 23.11.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КпАП України і накладено штраф в розмірі 425,00 грн., та постановою БАБ № 906812 від 23.11.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП і накладено штраф в розмірі 850 грн.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 має застосунок Дію, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.07.2014 на право керування транспортним засобом категорії А1,А, В1, В, що підтверджується копію посвідчення та електронним посвідченням водія, копією свідоцтва про реєстрацію тз НОМЕР_3 (а.с. 14, а.с. 15 на звороті), які він стверджує надав інспектору поліції.

17.03.2021 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», яким внесено зміни до ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, тягне за собою адміністративну відповідальність керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Отже, позивач надав працівнику поліції документи, що вимагались, зокрема в електронному вигляді.

Зворотнього відповідач не довів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови БАБ № 0906812 від 23.11.2021, така постанова винесена у зв`язку з тим, що водій керував тз в темну пору, в якому задній державний номерний знак не освітлювався, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» ПДР України.

В той час, позивачем наданий суду відеозаписи (їх три), на яких зображений як автомобіль поліції, так і автомобіль позивача. З відеозапису вбачається, що задній номерний знак на автівці позивача був освітлений (див. відеозапис 2).

Відповідачем до суду не надано відеозапис з нагрудної відеокамери.

Лише дані постанови про накладення адміністративного стягнення, викладені інспектором поліції, не можуть вважатись беззапереченим доказом вчинення адміністративного правопорушення, таке рішення повинно бути обґрунтованим доказами, коли позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати докази, зокрема фото-, відеозапис. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Тобто положення законодавства надають право поліції використовувати інформацію відеозапису, фотографування в якості доказу наявності факту правопорушення.

Під час розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів, якими було б зафіксовано порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 та ч.6 ст. 121 КУпАП, тому суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративних праворушень є недоведеною.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, оскаржувані постанови БАВ 032178 від 23.11.2021 та БАБ № 906812 від 23.11.2021 підлягають скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121, та справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, - відносно ОСОБА_1 - закриттю.

Таким чином, позов ОСОБА_1 про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача - адвокат Бовшик М.Ю. на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу надав суду ордер №1022941 від 13.01.2022, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 427 від 20.06.2011, договір № 91 від 12.01.2022 про надання правової допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 12.01.2022: консультація 15 хв.- 500 грн., вивчення документів клієнта 15 хв. - 500 грн., підготовка процесуальних документів 30 хв. - 1000 грн., підготовка позовної заяви та письмових доказів 1 година - 2000 грн. - з розрахунку, що година роботи адвоката складає 2000 грн., акт прийому-передачі виконаних робіт від 12.01.2022 до договору № 91 від 12.01.2022, квитанцією до прибуткового касового ордера №008 від 12.01.2022 на суму 4000 грн. на підставі договору № 91 від 12.01.2022 (а.с. 20-27).

Відповідач у відзиві виклав позицію про неспівмірність витрат зі скаладністю справи і, наданими адвокатом, послугами.

Відповідно до ч. 5-7 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом, наданих адвокатом, послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду по справі №640/6209/19 від 01.09.2020.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Частиною шостою статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вище викладене, суд виходячи з засад розумності та співмірності, приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача їх у розмірі 2000 грн., оскільки позивачем в описі робіт вказано підготовка процесуальних документів, вартість 1000 грн., підготовка позовної заяви та письмових доказів вартістю 2000 грн., проте єдиний процесуальний документ, складений представником позивача по цій справі, є позовна заява. Стосовно вивчення письмових документів клієнта, то вони описуються та відповідно вивчаються під час складання позовної заяви чи надання консультації. Також, враховуючи категорію справи, суд вцілому вважає співмірною суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 13.01.2022 та № 41В9-Е65В-Н4С5-8РА7 від 19.01.2022 ( а.с. 1, 34) .

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати (судовий збір в сумі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.) необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст.ст.9, 139, 241-246, 250, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити повністю.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення БАБ №906812 від 23.11.2021, винесену інспектором СР ПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Цимбалом І.І., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (подвійного штрафу 1700 грн.) - скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП - закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення БАВ 032178 від 23.11.2021, винесену інспектором СР ПП ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Тьотченком Д.Г., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (подвійного штрафу 850 грн.) - скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код 40108667, адреса: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в сумі 2992,40 грн., з них: 992,40 грн. судового збору та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Б . В . Євтушенко