Справа № 300/6114/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. справа № 300/6114/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком та доданих документів, відмовлено в призначенні пенсії за віком зважаючи на те, що обчислений згідно поданих документів загальний стаж роботи становить 12 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказав на те, що відповідачем до стажу роботи ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року в Біляївському "Райагробуді". Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком, при цьому, не врахувавши період роботи з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року, чим грубо порушив право позивача на належний рівень соціального забезпечення у зв`язку із втратою працездатності та досягнення пенсійного віку. Внаслідок чого, позивач просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не врахування періодів роботи в Біляївському "Райагробуді" з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року тазобов`язати відповідача перерахувати страховий стаж роботи з урахуванням періодів роботи в Біляївському "Райагробуді" з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.20-21).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 29.11.2021 року, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що згідно з наданими документами про стаж, а також даними персоніфікованого обліку, стаж позивача становить 12 років. Представник відповідача зазначила, що до страхового стажу не враховано періоди роботи в Біляївському "Райагробуді" з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року, оскільки за цей час є робота в колгоспі. Звернуто увагу суду на те, що архівними довідками № У-1, У-2, У-3 та У-4 від 19.07.2019 року виданими архівним відділом Косівської районної державної адміністрації підтверджено період роботи позивача в АТ "Вільна Україна" протягом 1976, 1978-1979, 1981-1990 років, з урахуванням яких позивачу до стажу роботи зараховано: 1976 рік - за фактичною тривалістю (126 вихододнів), 1978-1979 роки - календарно весь період з урахуванням періоду військової служби, 1981 рік - за фактичною тривалістю (125 вихододнів) 1982-1989 рік - календарно весь період роботи, 1990 рік - за фактичною тривалістю (1 вихододнів). Таким чином, відомості щодо періоду роботи в 1974-1976, 1978-1992 роках мають суперечливий характер, оскільки Біляївський "Райагробуд" та АТ "Вільна Україна" розташовані територіально в різних областях країни. На думку відповідача, у зв`язку з тим, що період роботи з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року в Біляївському "Райагробуд" частково співпадає з періодом роботи в АТ "Вільна Україна" протягом 1976, 1978-1979, 1981-1990 років, а уточнюючі довідки за період роботи в Біляївському "Райагробуд" не надані, відповідно, в Головного управління відсутні підстави для зарахування до стажу при призначенні пенсії за віком періоду роботи з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року (а.с.25-30).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 63 роки, 03.06.2021 року звернувся до в Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.06.2021 року за № 0900-0212-8/21757 позивача повідомлено, що за результатами розгляду заяви та наданих до неї документів прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 згідно наданих документів про стаж, а також даними персоніфікованого обліку становить 12 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До страхового стажу не враховано періоди роботи в Біляївському "Райагробуд" з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року, так як в цей час є робота в колгоспі (а.с.8).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із положеннями статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років та за наявності страхового стажу з 01.01.2021 по 31.12.2021 - від 18 до 28 років.

Відповідно до положень частин 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 року - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що у дублікаті трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , наявний запис про роботу в Біляївському "Райагробуд" з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року, а саме останній 05.09.1974 року прийнятий на роботу в будівельну бригаду - різноробочим Біляївського "Райагробуд", а 14.11.1976 року звільнений у зв`язку із службою в армії, в подальшому 15.12.1978 року прийнятий на роботу робочим в будівельну бригаду Біляївського "Райагробуд", 21.08.1979 року переведений на посаду каменщика в комплексну будівельну бригаду, а 20.12.1992 року - звільнений з роботи (а.с.12).

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2020 року у справі № 347/531/20 встановлено факт належності ОСОБА_1 дублікату трудової книжки серія НОМЕР_1 виданою установою Біляївський "Райагробуд", с. Вигода, Біляївского району, Одеської області 01.02.2001 року (а.с.13).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 108 Постанови Ради Міністрів СРСР №590 від 03.08.1975 року в загальний стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується будь-яка робота в якості робітника чи службовця незалежно від характеру і тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином, записами у дублікаті трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 підтверджено роботу позивача в Біляївському "Райагробуд" з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року.

При цьому, суд зазначає, що відсутність документів в архівних установах щодо відомостей про встановлений та вироблений позивачем мінімум трудової участі в громадському господарстві, і, як наслідок, не підтвердження уточнюючими довідками про встановлений та вироблений мінімум призвела до порушення принципу рівності особи перед законом.

Водночас, суд вважає, відсутність в архіві документів не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії, за обставин, коли надана трудова книжка із записом про роботу позивача в Біляївському "Райагробуд" з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року.

Проте, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що у колгоспі перебував не увесь час.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зараховано період роботи позивача в АТ "Вільна Україна" 1976 рік - за фактичною тривалістю (24 вихододнів), 1978-1979 роки - календарно весь період з урахуванням періоду військової служби, 1981 рік - за фактичною тривалістю (28 вихододнів) 1982-1989 рік - календарно весь період роботи, 1990 рік - за фактичною тривалістю (1 вихододнів) (а.с.31).

За встановлених обставин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу період роботи з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року в Біляївському "Райагробуд", з урахуванням вже зарахованого періоду роботи в АТ "Вільна Україна" та зобов`язання відповідача зарахувати спірний період роботи позивача в Біляївському "Райагробуд", з урахуванням вже зарахованого періоду роботи в АТ "Вільна Україна" до загального страхового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 14.09.2021 року підтвердив сплату судового збору на суму 908,00 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 454 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року в Біляївському "Райагробуд", з урахуванням вже зарахованого періоду роботи в АТ "Вільна Україна".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , с. Бабин, Косівський район, Івано-Франківська область, 78651) з 05.09.1974 року по 14.11.1976 року та з 15.12.1978 року по 20.12.1992 року в Біляївському "Райагробуд", з урахуванням вже зарахованого періоду роботи в АТ "Вільна Україна".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Відповідно до задоволених вимог стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , с. Бабин, Косівський район, Івано-Франківська область, 78651) сплачений судовий збір в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , с. Бабин, Косівський район, Івано-Франківська область, 78651).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.