Справа № 260/7559/21
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2022 року м. Ужгород№ 260/7559/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить суд: 1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо перерахунку моєї пенсії на виконання судових рішень по справі № 260/2193/20 з 14.02.2020 із застосуванням обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату з 01 січня 2020 року ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 27.04.2020 №18 124-вих.2020, без обмеження її максимального розміру, в сумі 25716,38 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ПФУ в Закарпатській області, на виконання рішень суду, було проведено перерахунок пенсії позивача. Позивач вважає, що дії відповідача по здійсненню перерахунку протиправними, оскільки застосовано обмеження її максимальним розміром. Позивач переконаний, що має право на перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, оскільки пенсія йому була призначена ще в 2012 році.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов від 11 січня 2022 року відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що заявляючи позов, позивач порушує питання встановлення диспропорції в розмірах пенсій залежно від часу їх призначення, що є порушенням ст. 24 Конституції України в частині рівності громадян. Таким чином, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії позивача таке право може гуртуватися лише на положенням чинного на день проведення перерахунку пенсії законодавства та не може грунтуватися на законі, який втратив чинності.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області як одержувач пенсії за вислугу років згідно із статтею 50-1 Закону України Про прокуратуру №1789-ХІІ від 05.11.1991 з 13 серпня 2012 року. З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що до проведеного з 01 жовтня 2020 року перерахунку пенсії така виплачувалася органом Пенсійного фонду України з розрахунку 90% заробітної плати.

27 квітня 2020 року Прокуратурою Закарпатської області позивачу видано довідку за №18-124-вих.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, згідно якої розмір заробітної плати (грошового забезпечення) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 06 вересня 2017 року за відповідною (прирівняною) посадою - прокурор прокуратури області та становить 28573,76 грн.

Як вбачається із вказаної довідки, вона видана на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».

05 травня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФ України в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії.

07 травня 2020 року Головним управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області прийнято рішення, яким позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки.

Позивач оскаржив таку відмову до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за №260/2193/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області від 07 травня 2020 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2020 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 27 квітня 2020 року №18 124-вих.2020, з урахуванням раніше виплачених сум, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року у справі за №260/2193/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року без змін.

04 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хустського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії, до якої долучив довідку Закарпатської обласної прокуратури №21/234-вих.20 від 30.10.2020.

За результатами розгляду поданої ОСОБА_1 заяви та додаткових документів на підставі рішення ГУ ПФУ в Закарпатській №99 від 16.11.2020 з 01 жовтня 2020 року проведено перерахунок пенсії заявника з розрахунку 60% заробітної плати. Окрім того, при проведенні перерахунку такої органом Пенсійного фонду України застосовано обмеження максимального розміру пенсії та проведено нарахування такої в сумі 17690,00 грн.

Вважаючи дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зменшення розміру відсотків заробітної плати, з яких здійснюється обчислення його пенсії, та обмеження максимального розміру такої протиправними та таким, що порушують його конституційні права, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 90% від розміру заробітної плати на 60%, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату з 01 жовтня 2020 року пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Закарпатської обласної прокуратури від 30.10.2020 №21-234-вих.20, та виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманою пенсією за період з 01 жовтня 2020 року по день проведення перерахунку за рішенням суду, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року у справі №260/3922/20 скасовано в частині позовних вимог, які стосуються обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та у задоволенні яких було відмовлено. Ухвалено у вказаній частині нову постанову, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області в частині обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області з 01.10.2020 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII на підставі довідки Закарпатської обласної прокуратури № 21-234-вих.20 від 30 жовтня 2020 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням фактично виплачених сум. В решті рішення суду залишено без змін.

На виконання вказаних судових рішень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області проведено перерахунок пенсії позивача.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у листі від 01.11.2021 року за №0700-0401-8/41956 повідомило позивача про те, що ними виконано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду по справі №260/2193/20 від 29 вересня 2021 року. Зокрема, з 14.02.2020 року позивачу було розраховано пенсію в розмірі 25716,38 грн., що становить 90% від суми, вказаної у довідці прокуратури Закарпатської області №18 124-вих 2020 від 27.04.2020 року

Крім цього, відповідач у листі зазначив, що згідно п.13.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та абзацу 4 п.15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тому з 14.02.2020 року позивачу призначено пенсію в розмірі 16380,00 грн., з 01.07.2020 року по 30.09.2020 року - 17120,00 грн.

Також повідомлено позивачу, що 01.10.2021 року йому проведено перерахунок та призначено з 01.10.2021 року пенсію в розмірі 51796,14 грн., відповідно до рішення Закарпатського адміністративного суду від 02.04.2021 року у справі №260/3944/20.

Позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо перерахунку його пенсії на виконання судових рішень по справі № 260/2193/20 з 14.02.2020 із застосуванням обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату з 01 січня 2020 року ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 27.04.2020 №18 124-вих.2020, без обмеження її максимального розміру, в сумі 25716,38 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач уже звертався до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до ГУ ПФУ Закарпатській області про визнання рішення від 07 травня 2020 року, прийняте відділом з питань перерахунків пенсій № 14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління пенсійного Фонду України в Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 протиправним та скасувати його та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату з 05 травня 2019 року ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 27 квітня 2020 року № 18 124-вих.2020, без обмеження її граничним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Спір позивача з відповідачем щодо перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 27 квітня 2020 року № 18 124-вих.2020 був повністю вирішений судом у справі №260/2193/20 рішення у якій набрало законної сили.

Таким чином, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично не погоджується із способом виконання ГУ ПФУ в Закарпатській області рішення суду від 25.05.2021 року в адміністративній справі №260/2193/20 про перерахунок пенсії позивачу і намагання позивача в такий спосіб зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області виконати це судове рішення в інший спосіб.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1, 2 ст.18 Закону України № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання тощо.

Відповідно до п.1 ст. 3 Закону «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 1 частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 26 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною 1 ст. 383 КАС передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382 та 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (частина друга-четверта ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду , наслідком чого є винесення окремої ухвали судом (ч.1 ст. 249 КАС України).

Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (статті 382 та 383), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі чи із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду у порядку статті 383 КАС України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 520/11829/17.

Таким чином, оскільки позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області неналежно виконано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.05.2021, яка набрала законної сили, у справі №260/2193/20 то позивач має право звернутись до суду у порядку статті 382 або 383 КАС України, а не звертатись повторно з позовною заявою до суду.

Враховуючи вищевказані норми законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано процедури виконання судового рішення, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич