Справа № 340/11263/21
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/11263/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В. при секретарі Рагімовій Л.Л, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Управління соціального захисту населення Олександрійської районної державної адміністрації (, адреса: вул. А. Кохана, б. 14, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000)

до відповідача: Відділу примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, адреса: вул. Дворцова, буд. 6/7, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006)

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мохни Світлани Олександрівни від 16.12.2021 року про накладення штрафу (ВП № 67709448).

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що оспорювана постанова державного виконавця є протиправною, незаконною та має бути скасована, оскільки ним повністю виконано рішення суду від 08.04.2021 року у справі 340/3327/20.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 24).

10.01.2022 року від позивача на виконання ухвали суду від 05.01.2022 року надійшла відповідь з доданими матеріалами, якою виконано вимоги ухвали суду (а.с. 25-32).

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 11:00 годину 19 січня 2022 року (а.с.34).

Ухвалою суду від 14.01.2022 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції (а.с. 43).

17.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого, відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що при винесені оскаржуваної постанови від про накладення штрафу уповноважена особа відповідача діяла відповідно до норм чинного законодавства, а тому дана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню (а.с. 47-52).

18.01.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, з якого вбачається, що позивач на задоволенні позовних вимог наполягає, з наданим відповідачем відзивом не погоджується, посилається на несвоєчасність повідомлення державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, зазначає, що відповідачем усупереч ч. 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" не перевірено виконання рішення боржником (позивачем у цій справі), не з`ясовано причини невиконання рішення суду (а.с. 75-77).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України подальший розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2021 року уповноваженою особою відповідача відкрито виконавче провадження №67709448.

Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року у справі 340/3327/20, яким зобов`язано Управління соціального захисту населення Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 30.04.2020 р. про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг.

Листом від 17.12.2021 року за №5371/02 "Щодо виконавчих проваджень №67709309 та №67709448" позивачем повідомлено відповідача про виконання рішення суду у ВП 67709448, а саме - на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року у справі 340/3327/20 повторно розглянуто подану ОСОБА_1 заяву від 30.04.2020 р., за наслідками розгляду якої відмовлено у наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, про що винесено рішення №4621 від 16.12.2021 року (а.с. 8).

Постановою державного виконавця від 16.12.2021 року за невиконання рішення суду накладено штраф на боржника (позивач у даній справі) у розмірі 5100 грн (а.с. 13-15).

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивачем ініційовано розгляд даної справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до приписів ст. 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно вимог ст. 75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту статей 63, 75 Закону №1404-VIII вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У зв`язку з цим варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 08.07.2021р. у справі № 640/11833/19.

Судом встановлено, що оскаржувана ухвала про накладення штрафу винесена державним виконавцем 16 грудня 2021 року.

Водночас, позивачем цього ж дня на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року у справі 340/3327/20 повторно розглянуто подану ОСОБА_1 заяву від 30.04.2020 р., за наслідками розгляду якої відмовлено у наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, про що винесено рішення №4621 від 16.12.2021 року.

Вказані дії позивача свідчать про виконання ним 16.12.2021 року рішення суду у справі 340/3327/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Наявність фактично виконаного рішення суду у день винесення постанови про накладення штрафу за його невиконання на переконання суду свідчить про недотримання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII щодо перевірки виконання рішення боржником, що у свою чергу, вказує на протиправність оспорюваної постанови державного виконавця.

Суд також погоджується з доводами позивача щодо несвоєчасності повідомлення державним виконавцем боржника про відкриття виконавчого провадження та необхідності у встановлений строк добровільно виконати рішення суду.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону № 1404-VIII, документи виконавчого провадження органам та особам, які мають офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, надсилаються виключно в електронній формі на такі електронні адреси.

Позивач має офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, проте відповідачем за незрозумілих причин постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2021 року направлено поштовим зв`язком, а не на офіційну електронну адресу, що призвело до її отримання позивачем лише 07.12.2021 року, що суттєво зменшило встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення суду.

Суд приходить до висновку, що вказані дії державного виконавця проведені не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, та у даному випадку призвели до порушення права боржника (позивача у цій справі) на добровільне виконання рішення суду у встановлений строк, що вказує на протиправність таких дій.

Таким чином, держаним виконавцем без врахування усіх обставин справи та з`ясування реального стану виконання судового рішення, винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду цієї справи, суд вважає, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірності прийняття ним постанови, яка є предметом оскарження у цій адміністративній справі, що свідчить про те, що відповідач під час прийняття такого рішення діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, що у свою чергу є підставою для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Управління соціального захисту населення Олександрійської районної державної адміністрації (, адреса: вул. А. Кохана, б. 14, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000) до Відділу примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, адреса: вул. Дворцова, буд. 6/7, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Мохни Світлани Олександрівни від 16.12.2021 року про накладення штрафу (ВП № 67709448).

Стягнути на користь Управління соціального захисту населення Олександрійської районної державної адміністрації судовий збір у розмірі 2481,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його оголошення за правилами, встановленими ст.ст. 287, 293, 296, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко