Справа № 540/3630/21
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/3630/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування (не включення) ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру призначеного з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та до стажу роботи, який дає право на доплату за вислугу років, періоду проходження служби в Збройних Силах із 18.10.1983 по 07.01.1986 (2 роки 3 місяці 11 днів), половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу в період з 01.09.1986 по 30.06.1990 (1 рік 11 місяців), роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів).

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати (включити) ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на доплату за вислугу років періоду проходження служби в Збройних Силах із 18.10.1983 по 07.01.1986 (2 роки 3 місяці 11 днів), половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу в період з 01.09.1986 по 30.06.1990 (1 рік 11 місяців), роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів).

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, вул.28 Армії, 6, м. Херсон, 73036) здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року № 110/20 у розмірі 72 % суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді 31 (тридцять один) рік 5 (п`ять) місяців, починаючи з 25 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20.09.2016 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонської області, як суддя у відставці, та отримує довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням стажу, який дав право на відставку. На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року, відповідачем з 19.02.2020 р. було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового забезпечення судді у відставці та зараховано до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виключно період його роботи на посаді судді 25 років 11 місяців 1 день, при цьому протиправно не враховано календарний період служби в армії, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та період роботи слідчим СВ Дніпровського РВВС м. Херсона, чим грубо порушив приписи ст. ст. 22, 58, 126, 129-1 Конституції України, ст. 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992, п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-УІІІ. Крім того, враховуючи чинні приписи ч. 3 ст. 141 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" № 1402- VIII, позивач вважає, що він набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 72 % від розміру суддівської винагороди, з урахуванням стажу судді 31 (тридцять один) рік 5 (п`ять) місяців, починаючи з 25 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

17.08.2021 року за вх. № 16676/21 судом зареєстровано відзив на позов, а також 10.12.2021 р. доповнення до відзиву, якими відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 по справі № 540/686/20, з врахуванням змін внесених постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020, рішенням № 37 від 25.09.2020 позивачу проведено з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Херсонського апеляційного суду від 25.02.2020 № 110/20, та враховуючи стаж роботи судді 25 років 11 міс. 1 день, який складається з 20.10.1992 по 19.09.2016 - період роботи на посаді судді (23 роки 11 міс. 1 день) та з 01.09.1986 по 31.08.1988 - половина строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу (2 роки), у зв`язку з чим визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 60 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, з метою приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до норм діючого законодавства України рішенням № 37 від 27.09.2021 позивачу з 19.02.2020 повторно проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, за результатами якого щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці склало 56 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи судді на посаді 23 роки 11 міс. 1 день ( 50 % за 20 років стажу судді + 6 % (3 роки понад 20 років стажу судді х 2 %), що відповідає чинній нормі ч. 3 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 №1402 "Про судоустрій і статус суддів". Щодо вимоги позивача в частині зарахування до стажу роботи судді, який враховується при обчисленні розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання на юридичному факультеті ВНЗ, то відповідач вважає, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 № 2447-УІІ " Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-УІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена Законом та надає право для призначення на посаду судді. Статтею 55 Закону СРСР "Про судоустрій України" № 2022-Х, норма яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді Дніпровського районного народного суду м. Херсона (20.10.1992), визначалось, що суддею міг бути обраний кожен громадянин Української РСР, який досяг на день виборів 25 років. Тобто, законодавець у вказаній нормі не встановив необхідність мати юридичний стаж. Щодо вимоги позивача в частині зарахування до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарного періоду служби в армії та періоду роботи слідчим СВ Дніпровського РВВС м. Херсона, то відповідач вказує, що з такою вимогою позивач не звертався, а тому є передчасною. З огляду на вищезазначене відповідач вважає, що ним не допущено протиправної бездіяльності.

31.08.2021 р. позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що відзив на позов не спростовує доводів, викладених у позовній заяві. При цьому, відмічає, що він не повинен був звертатися із заявою про зарахування до стажу роботи на посаді судді календарного періоду служби в армії, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, періоду роботи слідчим СВ Дніпровського РВВС м. Херсона, оскільки відповідач зобов`язаний був прийняти таке рішення згідно зі ст. ст. 22, 58, 126, 129-1 Конституції України, ст. 43 Закону України "Про статус судців" №2862-ХІІ від 15.12.1992, п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII. Позивач вказує, що врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить чинному законодавству, яким передбачено визначення стажу роботи на посаді судді, у тому числі умови зарахування до вказаного стажу зазначеного періоду, оскільки за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується, зокрема, календарний період проходження строкової військової служби, робота на посадах прокурорів і слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, і відповідний стаж є єдиним та визначається як стаж роботи на посаді судді.

ІII. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 27.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, згідно якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області, якому з 20 вересня 2016 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 % грошового утримання судді Апеляційного суду Херсонської області, обчислене відповідно до положень Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2017 року залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі № 766/10741/17 зобов`язано Херсонське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Херсонської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці шляхом зарахування до стажу роботи що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання (2 роки) у вищому юридичному навчальному закладі Харківському юридичному інституті, починаючи з 20.09.2016 в розмірі 90 % грошового утримання судді Апеляційного суду Херсонської області та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

На виконання судових рішень у справі № 766/10741/17, Херсонським ОУПФУ в Херсонської області з 20.09.2016 року перераховано ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання суді у відставці у розмірі 90 % грошового утримання судді з урахуванням стажу роботи судді 25 років 11 міс. 1 день, який складається з періоду з 20.10.1992 по 19.09.2016 - робота на посаді судді (23 роки 11 міс. 1 день) згідно довідки Апеляційного суду Херсонської області та період з 01.09.1986 по 31.08.1988 - половина строку за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті ( 2 роки).

25.02.2020 року Херсонським апеляційним судом видано на ім`я ОСОБА_1 довідку за № 110/20, якою визначено розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 року по справі № 540/686/20 з урахуванням змін, внесених постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 19.02.2020 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Херсонського апеляційного суду від 25.02.2020 року № 110/20, та здійснити виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

25.09.2020 на виконання судових рішень у справі № 540/686/20 рішенням Херсонського об`єднаного управління ПФУ № 37 здійснено з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно довідки Херсонського апеляційного суду від 25.02.2020 № 110/20 у розмірі 60 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. ( а.с. 10, 25).

25.02.2021 року ГУ ПФУ в Херсонській області отримало від позивача звернення про здійснення перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського Апеляційного суду № 110/20 від 25.02.2020 року у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді, підтвердженого постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2017 року у справі № 766/10741/17, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум. ( а.с. 23).

23.03.2021 року ГУ ПФУ в Херсонській області листом за №1667-1175/Г-02/8-2100/21 повідомило позивача, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 по справі № 540/686/20, проведено з 19.02.2020 р. перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого склав 110 985,60 грн. (184 976,00 грн. х 60 %), з урахуванням підвищення як учаснику бойових дій - 111395,10 грн. (110985,60 грн. + 409,50 грн). При цьому, були застосовані норми Закону України від 02.06.2016 № 1402 "Про судоустрій і статус суддів" та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, яким пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 № 1402 "Про судоустрій і статус суддів", визнаний неконституційним. Так, чинною ч. 3 ст. 142 Закону 1402 передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Відтак, для застосування у даному випадку розміру 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає підстав, оскільки зазначений розмір визначався рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2017 та обчислювався відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453 " Про судоустрій і статус судців ". Але, з 18.02.2020 з моменту проголошення Рішення КСУ від 18.02.2020 № 2-р/2020, Закон України від 07.07.2010 № 2453 " Про судоустрій і статус суддів " в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність. ( а.с. 9, 24).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування (не включення) до стажу роботи на посаді судді, який враховується при перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження служби в Збройних Силах, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про захист своїх прав.

V. Норми права, які застосував суд

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), яким передбачено, зокрема

- суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. ( частина 1 статті 116 Закону №1402-VIII);

- до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. ( частина 1 статті 137 Закону №1402-VIII);

- до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (частина 2 статті 137 Закону №1402-VIII).

- судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. ( частина перша статті 142 Закону № 1402-VIII);

- суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. (частина 3 статті 142 Закону №1402-VI).

- у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. (частина 4 статті 142 Закону №1402-VI).

- пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. ( частина 5 статті 142 Закону № 1402-VIII);

- судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). ( абзац 4 пункту 34 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIIІ).

Відповідно до статті 138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок № 3-1).

Пунктом 1 розділу I цього Порядку передбачено, що заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи. Заява про призначення щомісячного довічного утримання може бути подана суддею особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, завіреної в установленому законодавством порядку.

Пунктами 1-4 розділу II Порядку № 3-1 передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно з пунктом 2 розділу III Порядку № 3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

За приписами пунктів 3 та 4 розділу IV Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

VI. Оцінка суду

Отже, чинним законодавством визначено підстави та порядок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яким передбачено можливість проведення такого перерахунку за зверненням судді чи його уповноваженого представника під час отримання суддею щомісячного довічного грошового утримання. При цьому, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, за результатами розгляду поданих документів приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного утримання або відмову в його перерахунку відповідно.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є протиправна бездіяльність відповідача, яка за позицією позивача полягає у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року № 110/20 без зарахування до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема

- 2 роки 3 місяці 11 днів - період проходження служби в Збройних Силах із 18.10.1983 по 07.01.1986 р.,

- 1 рік 11 місяців - половина строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу в період з 01.09.1986 по 30.06.1990;

- 2 роки 02 місяці 20 днів - робота на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області.

Відтак, визначальним спірним питання є стаж роботи позивача, який надає право на збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання його, як судді у відставці, відповідно до частини 3 статтею 142 Закону №1402-VI, якою передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вирішуючи дане спірне питання, суд вказує про таке.

Як встановлено судом, рішенням Херсонського об`єднаного управління ПФУ № 37 від 27.09.2021 р. ОСОБА_1 з 19.02.2020 повторно проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Херсонського апеляційного суду від 25.02.2020 р. № 110/20, у зв`язку з чим щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці склало 56 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 23 роки 11 міс. 1 день. ( 50 % за 20 років стажу судді + 6 % (3 роки понад 20 років стажу судді х 2% ).

Відтак, внаслідок повторного перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем було зараховано виключно період роботи на посаді судді 23 роки 11 міс. 1 день.

Надаючи правову оцінку вказаним діям відповідача, суд враховує наступне.

Як зазначалось вище, положеннями статі 137 Закону України №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом з тим, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Як зазначалось вище, позивачу з 20.09.2016 року призначено щомісячне довічне грошове утриманню судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді Апеляційного суду Херсонської області з урахуванням стажу роботи позивача на посаді судді ( 23 роки 11 міс. 1 день) та половини строку за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті ( 2 роки), що підтверджується постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі № 766/10741/17.

Так, за даними ЄДРСР, судом встановлено, що в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі № 766/10741/17 колегією суддів зроблено висновок, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, до якого, зокрема, зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів становить повних 25 років. Даний висновок вмотивований тим, що відповідно до документів, поданих до Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні для встановлення і виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання, зокрема, подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання, розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довідки про заробітну плату, стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає повних 25 років з них: 23 роки 4 міс. стаж роботи на посаді судді; 2 роки навчання за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"( в редакції Закону України станом на день подання заяви) суддя, який має стаж роботи на досаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, дає право подати заяву про відставку. Разом з тим, згідно з пунктом 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Загоном України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролеру за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865 встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що у справах № 766/10741/17, № 540/686/20, а також у справі, яка розглядається беруть одні й ті самі особи, тому відповідно до вказаної норми КАС України є встановленими обставини стосовно стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме 25 років 11 міс. 1 день, що складається з періодів: з 01.09.1986 по 31.08.1988 - половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу (2 роки); з 20.10.1992 по 19.09.2016 - строк роботи на посаді судді (23 роки 11 міс. 1 день).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання на юридичному факультету вищого навчального закладу - Харківському юридичному інституті, що становить 2 (два) роки, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді 23 роки 11 міс. 1 день є неправомірним.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Отже, суд вважає помилковою позицією позивача, що у даних спірних правовідносинах має місце " протиправна бездіяльність ", адже проведення відповідачем перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, без урахування стажу роботи на посаді судді половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу ( 2 роки), є саме протиправними дії.

Крім того, суд звертає увагу позивача на помилковість визначена ним половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу в період з 01.09.1986 по 30.06.1990, який за його позицією складає 1 рік 11 місяців, оскільки як зазначалось вище половина строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу Харківському юридичному інституті складає 2 роки, що підтверджується судовими рішеннями, які набрали законної сили.

При цьому, суд вважає за необхідне, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та визнати протиправним та скасувати рішення Херсонського об`єднаного управління ПФУ № 37 від 27.09.2021 р. щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як зазначалось вище, частиною 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як встановлено судом, стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 25 років 11 міс. 1 день, що складається з періодів: з 01.09.1986 по 31.08.1988 - половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу (2 роки); з 20.10.1992 по 19.09.2016 - строк роботи на посаді судді (23 роки 11 міс. 1 день),

Отже позивач має 25 повних років роботи на посаді судді понад 20 років, тому відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII№1402 має право на довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 60 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із збільшенням на 10 % від суми довічного грошового утримання ( 5 років х 2%).

Вказані обставини також підтверджується рішенням органу ПФУ № 37 від 25.09.2020 р.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 (два) роки, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року № 110/20, в розмірі 60 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, врахувавши починаючи з 19.02.2020 року та з урахуванням фактично виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не зарахування (не включення) ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження служби в Збройних Силах із 18.10.1983 по 07.01.1986 (2 роки 3 місяці 11 днів), та роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів), то суд враховує наступне.

Відповідно до пунктів 3-4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, передумовою звернення до адміністративного суду із позовом є прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, вчинення дії чи бездіяльності стосовно позивача, що призвело до порушення його прав, свобод та інтересів.

Спосіб захисту прав, свобод та інтересів визначається позивачем залежно від поведінки суб`єкта владних повноважень - відповідача, тобто за наслідками прийняття акта індивідуальної дії, вчинення або не вчинення відповідно до вимог закону певних дій.

Таким чином, звертаючись до суду із позовною заявою, особа повинна чітко зазначити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право саме при виконанні ним владних управлінських функцій та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Проте, ні за змістом позову та наданих до нього додатків не вбачаються докази звернення позивача до відповідача з питань зарахування (не включення) ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження служби в Збройних Силах та роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області.

Як зазначалось вище, Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, передбачає можливість проведення такого перерахунку за зверненням судді шляхом надання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання.

Натомість, відповідач заперечує щодо звернення позивача з заявою про перерахунок розміру його довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням періоду проходження служби в Збройних Силах із 18.10.1983 по 07.01.1986 (2 роки 3 місяці 11 днів), та роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів).

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що підставою звернення до суду з вказаним позовом є лист-відповідь ГУ ПФУ в Херсонській області від 23.03.2021 року за №1667-1175/Г-02/8-2100/21 на звернення позивача від 25.02.2021 року стосовно здійснення перерахунку та виплату довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського Апеляційного суду № 110/20 від 25.02.2020 року у розмірі 90 % суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді, підтвердженого постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2017 року у справі № 766/10741/17, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум. ( а.с. 23).

Щодо тверджень позивача про відсутність у нього обов`язку звертатись із вказаною заявою до відповідача, то суд вважає їх необґрунтованими та спростовуються вищевказаними положеннями Порядку № 3-1, а також змістом судових рішень у справі № 766/10741/17, з яких вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок розміру його довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням половини строку за денною формою навчання з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1990 року у Харківському юридичному інституті.

Отже, оскільки ГУ ПФУ в Херсонській області не приймало рішення стосовно зарахування до стажу роботи позивача, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, період проходження служби в Збройних Силах із 18.10.1983 по 07.01.1986 (2 роки 3 місяці 11 днів), та роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів), а також не вчиняло будь-яких дій та не приймало рішень щодо виключення вказаних період зі стажу роботи судді, з яким би позивач був не згодний, зобов`язання здійснити такий розрахунок при відсутності порушеного права є передчасним.

При цьому, суд зауважує, що розрахунок стажу роботи ОСОБА_1 , який становив 25 років 11 міс. 1 день, та надав право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання з 20.09.2016 року, оскаржений не був та помилковим не визнавався, в зв`язку з чим, суд вважає, що на момент вирішення даної справи, відсутні підстави розраховувати відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вищевказаних спірних періодів стажу роботи позивача.

З огляду на вказане, вимоги позивача в частинні визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області в частині не зарахування (не включення) до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, період проходження служби в Збройних Силах із 18.10.1983 по 07.01.1986 (2 роки 3 місяці 11 днів) роботи на посаді слідчого СВ Дніпровського РВС Херсонської області (2 роки 02 місяці 20 днів) є передчасними, а тому не підлягають задоіволенню.

Щодо вимоги позивача в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року № 110/20 у розмірі 72 % суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді 31 (тридцять один) рік 5 (п`ять) місяців, починаючи з 25 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, то з урахуванням вищенаведених висновків суду дана вимога є необґрунтованою, а тому також не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 1,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, або незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо: шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Отже, законодавець пов`язує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду з наявністю чи відсутністю, у передбачених випадках, вини. Однак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності відшкодування моральної шкоди можливе лише у випадку доведення наявності такої шкоди.

Згідно п. п. 1-3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судова практика виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору".

За таких обставин основною умовою відшкодування моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 804/2252/14, від 31.01.2018 року у справі №813/5138/13-а та в рішеннях Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі № 800/500/16, від 01.03.2018 року у справі № 9901/377/18.

На обґрунтування позовних вимог у цій частині позивач зазначає, що моральна шкода полягає у спричиненні відчуття залежності і приниженості у тому числі й через вибірковий підхід відповідача у питаннях виконання судових рішень, у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду про захист своїх прав. Враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 01,00 грн. Вказані доводи суд оцінює критично та вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не надано суду будь-яких відомостей на підтвердження того, що відповідачем допущено нешанобливе ставлення або вчинено інші дії, які б завдали йому моральної шкоди. Відтак, суд відмовляє у задоволенні вимоги, згідно якої позивач просить суд стягнути на його користь з пенсійного органу моральну шкоду.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.1 ст.77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішення, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. (ч. 3 ст.139 КАС України).

Враховуючи, що відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не включення до стажу роботи судді ОСОБА_1 половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 (два) роки, який враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року № 110/20.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонського об`єднаного управління ПФУ № 37 від 27.09.2021 р. щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 2 (два) роки, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року № 110/20, в розмірі 60 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020 року та з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 112010201