Справа № 120/10802/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 січня 2022 р. Справа № 120/10802/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Подільського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки (далі - відповідач).

За змістом позову позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки від 20.07.2021 №227980.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" прийнята відповідачем із порушенням норм діючого законодавства. Зокрема, відповідачем не вірно визначено особу автомобільного перевізника, адже на момент здійснення перевірки (зважування) транспортний засіб був переданий в оренду ТОВ «Транспортній компанії «Авто АССЕДО». Крім того, позивач вказує, що відповідно до наказу (розпорядження) №42 від 18.10.2019 ОСОБА_1 з 18.10.2019 прийнято на роботу водієм в ТОВ «Транспортній компанії «Авто АССЕДО», при цьому, відповідно до даних Єдиного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, роботодавець (ТОВ «Транспортній компанії «Авто АССЕДО») сплачує за позивача відповідні податки.

Також позивач зазначає, що в якості додаткових аргументів, він звертає увагу суду на недотримання посадовоми особами відповідача процедури здійснення габаритно-вагового контролю під час проведення перевірки, адже з документів, складених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки неможливо встановить відомостей про заводський номер ваг та інші технічні характеристики зважувального приладу.

З огляду на зазначене, позивач вважає постанову від 20.07.2021 №227980 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 10.09.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків останньої.

29.09.2021 позивачем усунуто недоліки, визначені ухвалою від 10.09.2021.

Ухвалою від 04.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення. Також даною ухвалою вирішено витребувати у Подільського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки всі належним чином засвідченні копії матеріалів, які стали підставою для винесення постанови від 20.07.2021 №227980.

14.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зокрема, вказує, що під час зважування транспортного засобу SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом GRENEWEGEN реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено фактичне навантаження на строєну вісь 25,47 т при нормативно допустимих 24 т. У свою чергу, 20.07.2021 проводився розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо акту № 281823 від 02.06.2021 та матеріалів вагового контролю, на розгляд якої ОСОБА_1 не прибув, жодних документальних або інших доказів, які б спростували факт перевищення транспортних засобів габаритно вагових параметрів не надав, жодних клопотань документів на адресу управління не надходило, тому в.о. Заступника Подільського міжрегіонального управління Укртранснбезпеки прийняте рішення про винесення постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів № 227980 від 20.07.2021 за порушення абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 8500 грн.

З приводу доводів позивача про неналежно визначену особу автомобільного перевізника відповідач вказує, що ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували виконання умов договору оренди транспортного засобу та тимчасовий реєстраційний талон, що підтверджує право використання орендованим транспортним засобом.

Відтак, на переконання відповідача, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Правом на подання відповіді на відзив та заперечення сторони не скористались.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що 02.06.2021 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-05 Київ-Одеса 452 км. + 811 м., посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено перевірку транспортного засобу марки SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом GRENEWEGEN реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної від 01.06.2021 транспортний засіб позивача здійснював перевезення «шлунку м`язового курч.-бройл. заморожений» масою 24610,00 кг. та «крило курчати-бройлера заморожене» масою 387,30 кг. Автомобільним перевізником визначено ТОВ «Транспортна компанія «Авто АССЕДО».

В результаті перевірки складено акт від 02.06.2021 №281823 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, згідно з яким в ході перевірки виявлено перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових обмежень. Відповідальність за таке порушення передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 Законом України "Про автомобільний транспорт".

Окрім того, за результатами габаритно-вагового контролю складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0065984 від 02.06.2021, в якому зафіксовано осьові навантаження, що становлять: 7,63 т. при нормативно допустимому навантаженні - 11 т; 10,69 т. при нормативно допустимому навантаженні - 11 т.; 8,78+8,57,+8,12 т. при нормативно допустимому 24 т.

Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 02.06.2021 встановлено результати вагового контролю навантаження на кожну з осей, які становлять: 1 вісь 7,63 т.; 2 вісь 10,69 т.; 3 вісь 8,78 т.; 4 вісь 8,57 т.; 5 вісь 8,12 т.; повна маса транспортного засобу 43,79 т.

З огляду на виявлені порушення складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № БН від 02.06.2021 на суму 134,80 євро.

20.07.2021 за результатами розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. Заступника начальника Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову №227980, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500 грн. відповідно, за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103,Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-ІІІ),Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII(далі - Закон 30.06.1993 № 3353-XII),Закон України, «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV(далі - Закон від 08.09.2005 № 2862-IV), Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30(далі - Правила № 30), Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі -ПДР України № 1306), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Таким чином, визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, адже доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі ст. 33 Закону від 05.04.2001 № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (надалі - Орендодавець) та ТОВ «Транспортна компанія «Авто АССЕДО» (надалі - Орендар) уклали договір найму (оренди) транспортних засобів. Відповідно до п. 1.1. такого договору Орендодавець передає в строкове платне користування (найм), а Орендар приймає в строкове платне користування (найм) належні Орендодавцю наступні транспортні засоби:

- транспортний засіб марки SCANIA, модель 114L380, тип Сідловий Тягач-Е, 2000 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 12.08.2008 (далі «Транспортний засіб 1»);

- транспортний засіб марки GROENEWEGEN, модель ПКЦФ 0418, тип Н/Причіп-контейнеровоз-Е, 1999 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Орендодавця на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 12.08.2008 (далі «Транспортний засіб 2»).

Пунктом 2.1 вищезазначеного договору визначено, що транспортні засоби, які передають в найм (оренду), будуть використовуватися Орендарем для службової діяльності, з метою здійснення господарської діяльності та використання за цільовим призначенням.

Згідно з п. 3.1 цей договір найму (оренди) укладено строком на три роки, тобто до 18.09.2022 включно.

Порядок передачі транспортних засобів передбачено розділом 5 договору найму (оренди) транспортних засобів. Відповідно до п. 5.1 транспортні засоби, що надаються в найм (оренду), передаються Орендарю наступного дня після підписання цього договору, тобто 19.09.2019.

Окрім того, в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі транспортних засобів від 18.09.2019, зі змісту якого вбачається, транспортні засоби, визначені в договорі найму (оренди) транспортних засобів передані в належному технічному стані, без дефектів і пошкоджень і є придатними для їх використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 4 вищезазначеного Акту Сторони дійшли згоди, що транспортні засоби передаються Орендарю наступного дня після підписання цього акту, тобто 19.09.2019.

Отже, вищезазначені транспортні засоби, які перебувають у власності та під керуванням водія ОСОБА_1 , на момент проведення контролю 02.06.2021, перебували у законному користуванні у ТОВ «Транспортна компанія «Авто АССЕДО».

У свою чергу, позивач відповідно до наказу (розпорядження) №42 від 18.10.2019 про прийняття на роботу обіймає посаду водія у ТОВ «Транспортна компанія «Авто АССЕДО».

За таких обставин, акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.06.2021 складено без встановлення перевізника (належного суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт), не може бути належною підставою для притягнення позивача, як власника транспортного засобу та водія, до адміністративно-господарської відповідальності.

Відтак, відповідачем при прийняті оскаржуваної постанови не враховано даний факт та притягнуто до відповідальності не належного суб`єкта.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 09.08.2019 справа № 806/1450/16, яка в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для застосування.

З приводу доводів позивача про те, що з документів, складених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки неможливо встановить відомостей про заводський номер ваг, інші технічні характеристики, суд зазначає наступне.

До відзиву на позовну заяву стороною відповідача долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/4127 від 26.05.2022, яке містить усі необхідні характеристики вагів автомобільних електронних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM зав. № НОМЕР_7 .

Однак, квитанція про результати зважування від 02.06.2021 не містить жодних відомостей, які б підтверджували те, що зважування транспортного засобу позивача відбувалось саме за допомогою вищезазначених ваг.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання відповідача на постанову Верхового Суду від 20.12.2018 у справі № 804/8740/16, адже зазначена постанова прийнята судом касаційної інстанції за інших фактичних обставин та висновки, наведені у ній не підлягають застосуванні до спірних правовідносин в межах даної справи. Зокрема, у зазначеній справі предметом спору була правомірність застосування до автомобільного перевізника, що здійснював перевезення пасажирів адміністративно-господарського штрафу з огляду на відсутність у водія на момент проведення перевірки тимчасового реєстраційного талона. У свою чергу, правовідносини щодо перевезення пасажирів та вантажу не є тотожними за своїм нормативним регулюванням.

Окрім того, суд не бере до уваги заперечення сторони відповідача щодо не надання позивачем документів, які б підтверджували виконання вимог договору оренди, адже достатнім для встановлення факт передачі автомобіля за договором оренди є наявність самого договору оренди транспортного засобу, який зареєстрований в реєстрі за №993 та акту прийому-передачі транспортного засобу від 18.09.2019.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтею 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що постанова Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарських штрафів від 20.07.2021 №227980 є протиправною та підлягає скасуванню.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20.07.2021 №227980.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач: Подільське міжрегіональне управління Укртрасбезпеки (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036) територіальний орган Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 17.01.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна