Справа № 620/14867/21
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/14867/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Протченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, Державної податкової служби України та просить: визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2021 року № 0-2523, винесене Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що нежитлова будівля загальною площею 97, 9 м.кв за адресою: АДРЕСА_1 ніколи Позивачу не належала та не належить.

Від так у нього не виникало обов`язку по сплаті податкових зборів за володіння нею.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в червні 2021 року позивачем по справі було отримано по пошті від Головного управління ДФС у Чернігівській області Податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2021 року № 0-2523.

Згідно даного Податкового повідомлення-рішення ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 в розмірі 1059,62 грн., згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статі 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7. статті 266 Податкового кодексу України.

30.06.2021, позивач звернувся до Головного управління ДПС у Чернігівській області за роз`ясненнями та скасування даного Податкового повідомлення-рішення обґрунтовуючи тим, що він не є власником даного житлового приміщення, на що отримав відповідь, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по податковому номеру обліковується нежитлова будівля загальною площею 97,9 м.кв за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в частині розділу «Відомості про об`єкт нерухомого майна» значиться - реєстраційний номер майна 20253003, тип майна: нежитлова будівля, адреса нерухомого майна АДРЕСА_1 , загальна площа: 97,9 кв.м., номер запису: 168.

В частині Розділу «Відомості про права власності дата прийняття рішення про державну реєстрацію» - 10.03.2008, дата внесення запису: 10.03.2008, ПІБ: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , форма власності приватна, підстава виникнення права власності: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, 173, 28.01.2008, Щорська державна нотаріальна контора.

Позивачу присвоєно податковий номер .

Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 13.07.2021, власником нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 97,9кв.м. вказано « ОСОБА_2 ».

Датою внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказано 10.03.2008.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до підпунктів 1, 2, 9 частини 1 статті 2 Закону №1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; реєстрацій надія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крімнадання інформації з цьогореєстру.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є:

1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

За змістом частини 1 статті 12 Закону № 1952-IV державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за, користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1952-ІV державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону №1952-ІV на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого м2.

Частиною 3 статті 13 Закону №1952-ІV визначено, що розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, що містять відомості про:

1) нерухоме майно та його ціну (вартість) (у тому числі ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва - для об`єктів нерухомого майна, яким присвоєно ідентифікатор до реєстрації відповідного речового права);

2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права;

3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав, а також ціну (вартість) таких речових прав чи розмір плати за користування чужим нерухомим майном;

4) обтяження речових прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1952-ІV за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно статті 27 Закону № 1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що міститься в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Доказів того, що нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 97,9 кв.м. належить позивачу, суду не представлено.

Також суду не представлено доказів того, що, на момент вчинення реєстраційної дії, чи потому позивач змінював своє прізвище, ім`я та по батькові, суду також не представлено.

З цього суд робить висновок, що нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 97,9 кв.м. у власності позивача не перебувала і не перебуває.

Згідно приписів податкового законодавства обов`язок по сплаті податку на нежитлові приміщення покладається виключно на власників таких приміщень.

З огляду на встановлені, в ході судового засідання факти та обставини, суд дійшов висновку, що Податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2021 року № 0-2523, винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Чернігівській області не правомірно та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (вул.Реміснича, буд.11, м.Чернігів,14000) про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2021 року № 0-2523, винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Чернігівській області.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2022 року.

Суддя С.Л. Клопот