Справа № 330/147/22
Суддя: Куценко О. О.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/147/22

2-а/330/5/2022

"03" лютого 2022 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Фоменко Сергій Іванович до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, третя особа: поліцейський СРПП ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП України в Запорізькій області сержант поліції Врубель Дмитро Павлович про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що 18 січня 2022 року посадовою особою , а саме поліцейським СРПП ВП№ 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області Врубель Дмитром Павловичем було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.121 ч.5 КУпАП України. Позивач вважає, що зазначена постанова є незаконною та як така що підлягаю скасуванню, оскільки в момент так званого виявленого поліцейським правопорушення зі сторони ОСОБА_1 , останній нікуди не їхав, а лише перебував на передньому водійському кріслі автомобіля та чекав знайомого. Крім того, жодного доказу вчинення правопорушень ОСОБА_1 поліцейським Врубель Д.П. в постанові не зазначено, під час розгляду справи не досліджено. На підставі викладеного позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18 січня 2022 року серії БАВ №591752 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, адміністративний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, на підставі того, що дії поліцейського відповідали вимогам закону, постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №591752 від 18 січня 2022 року є правомірною та відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Від третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, на підставі того, що його дії відповідали вимогам закону, постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №591752 від 18 січня 2022 року є правомірною та відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 18 січня 2022 року поліцейським СРПП ВП№ 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області Врубель Д.П. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.121 ч.5 КУпАП України, а саме за те, що 18 січня 2022 року о 12 годині 15 хвилині в смт Якимівка по пров. Спортивному , керуючи т/з ВАЗ 2109 , який обладнаний засобами пасивної безпеки був непристебнутий ременем безпеки.

Так, відповідальність за вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення за змістом вимог ст. 121 КУпАП настає у випадку порушення водієм правил керування транспортним засобом. Тобто таким чином ЗУПИНЕНИЙ, тобто до самої зупинки, ТЗ повинен находитися у русі, оскільки керування таким засобом можливе лише коли останній рухається. Коли ж особа перебуває за кермом транспортного засобу і навіть із ввімкненим двигуном - склад правопорушення, передбаченого ст.121 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом. Діюче законодавство , в т.ч. ПДР, не містить визначення терміну "керування транспортним засобом", але таке визначення було наведено в п.27 ПВС України від 23.12.2005 року № 14 " Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом є виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора -водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того керує особа ТЗ, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування". За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УІІІ від 25.04.1974. "Кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі , повинні мати водія". Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року ВС/КАС зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення ТЗ в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення ТЗ в просторі". Експлуатація ТЗ передбачає використання цього ТЗ за призначенням, тобто з метою керування. Одночасно необхідно зазначити, що відповідно до вимог п. 1. 10 ПДР водій - це особа, яка керує ТЗ і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню ТЗ, перебуваючи безпосередньою в ТЗ. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою визначення особи як водія. Таким чином, виходячи із наведеного, під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, таких рух повинен здійснюватися за допомогою водія.

Враховуючи, що у доводах позову ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, то такі обставини підлягають перевірці у межах даної справи.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний засувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічому повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом правосвідомістю. Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративної правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як зазначає позивач, він 18 січня 2022 року о 12 годині 15 хвилин в смт Якимівка по пров. Спортивному автомобілем не керував, автомобіль було припарковано на ділянці дороги, в момент так званого виявленого поліцейським правопорушення зі сторони ОСОБА_1 , останній нікуди не їхав, а лише перебував на передньому водійському кріслі автомобіля та чекав знайомого. Жодних доказів щодо керування ОСОБА_1 в зазначений у постанові час та місці відповідачем та третьою особою до матеріалів не долучено.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Жодного доказу вчинення правопорушень ОСОБА_1 поліцейським Врубель Д.П. в постанові не зазначено, під час розгляду справи не досліджено.

Згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд ( орган) встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушенння на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити відхилення інших доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідачем не було надано суду жодних доказів, на підставі яких ним було прийнято рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи із принципу верховенства права, презумпція невинуватості розповсюджує свою дію не тільки у разі вчинення злочинів, але й у адміністративних правопорушеннях.

Всупереч вказаним положенням, відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення, і не надав суду жодних доказів, на яких ґрунтувалось його прийняття, не спростували доводів адміністративного позовну, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 79, 242, 243, 244, 245 246, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Фоменко Сергій Іванович до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, третя особа: поліцейський СРПП ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП України в Запорізькій області сержант поліції Врубель Дмитро Павлович про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18 січня 2022 року серії БАВ №591752 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя