Справа № 473/201/22
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/201/22
РІШЕННЯ
іменем України

"25" січня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Кріпак Н.Г.,
представника позивача Кудренка В.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Мозжеріна Ю.С.,
перекладачів МД Абдуллах Алкафі, Тарун Чаудхарі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Народної Демократичної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення,

ВСТАНОВИВ:
24 січня 2022 року Військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулася до суду з позовом до громадянина Народної Демократичної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку його затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення строком на шість місяців.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31 липня 2021 року о 16 год. 00 хв. МД ОСОБА_2 , який ідентифікував себе, як громадянин Народної Демократичної Республіки Бангладеш, був виявлений в складі групи осіб поза встановленими пунктами пропуску та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки на напрямку 143-144 прикордонних знаків за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний».
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.
Відповідач був поміщений до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк не більше шести місяців з моменту затримання.
31 січня 2022 року закінчується строк його затримання. Водночас інформація щодо ідентифікації особи відповідача, яка необхідна для підготовки документів з метою забезпечення його видворення з території України, до цього часу не надійшла. Забезпечити видворення ОСОБА_1 у встановлений строк виявилося неможливим, разом з тим строк його затримання спливає, а тому позивач просив продовжити строк затримання відповідача на шість місяців.
В судовому засіданні представник позивача Кудренко В.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказував, що бажає самостійно покинути територію України.
Представник відповідача адвокат Мозжерін Ю.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на відсутність підстав, з якими закон пов`язує можливість продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців (особу відповідача ідентифіковано).
Заслухавши пояснення представника позивача Кудренка В.О., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Мозжеріна Ю.С., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 було затримано з метою ідентифікацію та забезпечення видворення за межі території України.
На виконання вказаного рішення ОСОБА_1 був поміщений до ДУ «Миколаївській пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».

Строк затримання відповідача спливає 31 січня 2022 року.
Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації.

Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Законність, наявність підстав та дотримання процедури затримання встановлено в рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 серпня 2021 року. Вказані обставини мають преюдиційне значення, а відповідно до ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Предметом розгляду вказаної справи є виключно наявність передбачених законом підстав для продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення.
Так, відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Спеціальною нормою, яка визначає підстави для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є саме ч.11 ст. 289 КАС України, зміст якої розкривається ч.13 вказаної статті.

Згідно ч. 13ст. 289 КАС Україниумовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Між тим, позивачем не надано належних доказів відсутності співпраці з боку відповідача під час процедури його ідентифікації, відмови останнього повідомляти про себе необхідну для цього інформацію.

Крім того, стороною відповідача була надана копія паспорта НОМЕР_2 щодо підтвердження належності відповідача до громадянства Народної Демократичної Республіки Бангладеш.

При цьому, порядок дій з ідентифікації та документування іноземців встановлено розділом VI Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, пунктом 1 якого передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ -вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.
У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.
Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення позивачем дій з ідентифікації та документування відповідача з належною ретельністю, відповідно до розділу VI вищевказаної Інструкції (не надано доказів долучення до відповідних запитів від 10 серпня 2021 року, 30 вересня 2021 року кольорових фотокарток на відповідача, заповнених анкет визначеного консульською установою зразка та інших відомостей про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство). Докази отримання вказаних листів Департаментом консульської служби МЗС України в матеріалах справи відсутні. При цьому, після 30 вересня 2021 року позивачем не було здійснено жодних дій в цьому напрямку.

За таких обставин, доводи позивача щодо вжиття належних заходів для забезпечення ідентифікації відповідача є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Крім того, позивачем не приймалось рішення про примусове повернення відповідача, а також останнім не доведено подання позову щодо його примусове видворення.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи та враховуючи те, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
у задоволенні позовних вимог військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Народної Демократичної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення відмовити.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан