Справа № 200/5639/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року справа №200/5639/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 р. (повне судове рішення складено 20 серпня 2021 у м. Слов`янськ) у справі № 200/5639/21 (головуючий І інстанції суддя Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся 11 травня 2021 до суду з позовом до відповідача, відповідно до якого просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 29 від 25.01.2021 року;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 29.12.2020 року, зарахувавши до стажу його роботи на пільгових умовах періоди роботи з 15.11.2001 року по 11.01.2002 рік, з 15.01.2002 року по 30.06.2003 рік та з 16.09.2003 року по 20.12.2004 рік (а.с. 1-4).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 200/5639/21 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 січня 2021 року № 29 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Бахмутсько - Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Миру, буд. 35, м. Бахмут, Донецька область, 84511) розглянути повторно заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 20 січня 2021 року, з урахуванням висновку суду про те, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи в ДП «Соледаршахтспецбуд» з 15.11.2001 року по 11.01.2002 рік, з 15.01.2002 року по 30.06.2003 рік та з 16.09.2003 року по 20.12.2004 рік.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 70-74).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно проведеного аналізу наданих довідок про пільговий стаж роботи від 14.01.2005 № 3, 4 та наказів про атестацію робочих місць встановлено, що у наказі про атестацію робочих місць від 19.12.2001 № 191 по підприємству АТВТ «Шахтоспецбуд» відсутні відомості про атестацію робочого місця гірника підземного ДП «Соледаршахтоспецбуд». Таким чином, не було враховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періоди з 15.01.2002 по 30.06.2003, з 16.09.2003 по 20.12.2004.

Відповідачем було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи за Списком № 1.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог судове рішення не оскаржено.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

20 січня 2021 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-ІV) (а.с. 41).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи:

- заяву про призначення пенсії від 20.01.2021 року;

- паспорт серія НОМЕР_1 ;

- ідентифікаційний номер;

- копію трудової книжки від 14.04.1981 року серії НОМЕР_3 ;

- копію військового квитка від 16.10.1981 року НОМЕР_4 ;

- копію диплому від 15.07.1981 року № НОМЕР_5 ;

- копію довідки від 14.01.2005 року № 3, шо підтверджує пільговий характер роботи, виданої ТОВ «Соледаршахтспецбуд»;

- копію довідки від 14.01.2005 року № 4, що підтверджує пільговий характер роботи, виданої ТОВ «Соледаршахтспецбуд»;

- копію наказу про атестацію робочих місць від 19.12.2001 року № 191;

- копію довідки про реорганізацію від 14.01.2004 року № 5;

- копію історико-інформаційної довідки від 23.12.2020 року № 630;

- архівну довідку від 23.12.2020 року № 629;

- долучені індивідуальні відомості на застраховану особу за період з грудня 1998 року по грудень 2020 рік (а.с. 39).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих до неї документів відповідачем булло прийнято рішення від 25 січня 2021 року № 29 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за частиною другою статті 114 Закону України від 09.07.2009 року № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 38-40).

Зі змісту рішення вбачається, що за проведеним аналізом наданих довідок про пільговий стаж роботи від 14.01.2005 року № 3,4 та наказів про атестацію робочих місць у наказі про атестацію робочих місць від 19.12.2001 року № 191 по підприємству АТВТ «Шахтоспецбуд» відсутні відомості про атестацію робочого місця гірника підземного дочірнього підприємства «Соледаршахтоспецбуд».

На підставі наданих документів та отриманих даних системи персоніфікованого обліку страховий стаж позивача склав 41 рік 01 місяць 24 дні, пільговий стаж роботи за Списком № 1 не підтверджений.

Вказано, що до пільгового стажу роботи за Списком № 1 не враховано періоди з 15.01.2002 року по 30.06.2003 рік, з 16.09.2003 року по 20.12.2004 рік, оскільки періоди пільгової роботи не підтверджено результатами атестації робочих місць, а саме: гірника підземного ДП «Соледаршахтспецбуд»

За таких обставин прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України № 1058 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу роботи за Списком № 1.

Також зазначено, що право на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України № 1058 позивач набуде за досягненням 60-річного віку, а саме з 30 грудня 2022 року.

Інших підстав обґрунтування вищезазначені рішення відповідача не містить, що виключає право відповідача посилатись у своїх запереченнях на інші обставини та інше обґрунтування підстав його прийняття.

Вирішуючи спір у цій справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Норми статті 1 цього Закону окреслюють: громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

За унормуванням ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Законом № 1058 визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Відповідно до статті 1 цього закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

За змістом п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Приписи ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 обумовлюють: на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За правилами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (пункт 20 Порядку № 637).

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок № 383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 позивач:

- з 10.01.2000 року прийнятий в АТ «Шахтспецбуд» машиністом бульдозеру 6 розряду (наказ № 3к від 10.01.2000 року);

- з 07.02.2001 року переведений гірником 3 розряду (наказ № 28к від 12.02.2001 року);

- з 15.11.2001 року переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах (наказ № 278к від 15.11.2001 року);

- з 11.01.2002 року звільнений за переведенням в Дочірнє підприємство «Соледаршахтспецбуд» відповідно п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ № 15к від 11.01.2002 року);

- з 15.01.2002 року прийнятий за переведенням гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах на дільницю підземних гірських робіт (наказ № 2-к від 15.01.2002 року);

- з 01.07.2003 року переведений прохідником поверхневих робіт 3 розряду на дільницю шахтної поверхні (наказ № 29к від 09.07.2003 року);

- з 16.09.2003 року переведений гірником 3 розряду підземним, з повним робочим днем на підземних роботах на підземній дільниці (наказ № 39к від 30.09.2003 року);

- з 21.02.2004 року переведений прохідником 5 розряду на поверхневих роботах на дільницю шахтної поверхні (наказ № 42к від 21.12.2004 року);

- з 31.12.2004 року Дочірнє підприємство «Соледаршахтспецбуд» АТ «Шахтспецбуд» перетворено в Товариство з обмеженою відповідальністю «Соледаршахтспецбуд» (наказ № 2 від 31.12.2004 року);

- з 01.12.2006 року переведений прохідником (наказ № 18к від 01.12.2006 року);

- з 08.01.2008 року звільнений за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (наказ № 1-к від 8.01.2008 року) (а.с. 9-14).

Таким чином, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

З огляду на наведене, записи у трудовій книжці, підтверджують характер роботи позивача у період з 15.11.2001 року по 11.01.2002 року, з 15.01.2002 року по 30.06.2003 року та з 16.09.2003 року по 20.12.2004 року, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 05 серпня 2020 року у справі № 127/9289/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Щодо підстав викладених у спірному рішенні № 29 від 25.01.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає, наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

За пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Як вже зазначалось судом, згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.2 Порядку № 383 передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації (пункт 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць),).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд зазначає, що позивачем було надано копії наказів по АТ «Шахтспецбуд» № 17 від 08.02.1995 року та № 191 від 19.12.2001 року "Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці", якими підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах праці за Списком № 1 (а.с. 15-20).

Обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.

Суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, слід зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

До аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Таким чином спірне рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 29 від 25.01.2021 року прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача періоди його роботи на ДП «Соледаршахтспецбуд» з 15.11.2001 року по 11.01.2002 рік, з 15.01.2002 року по 30.06.2003 рік та з 16.09.2003 року по 20.12.2004 рік.

З урахуванням ч. 2 ст. 9 та п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 січня 2021 року № 29 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та шляхом зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву позивача від 20 січня 2021 року, з урахуванням висновку суду про те, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача період роботи в ДП «Соледаршахтспецбуд» з 15.11.2001 року по 11.01.2002 рік, з 15.01.2002 року по 30.06.2003 рік та з 16.09.2003 року по 20.12.2004 рік.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 р. у справі № 200/5639/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 січня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць