Справа № 380/8505/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8505/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Висновок про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги від 14 вересня 2020 року за підписом начальника ГУНП у Львівській області полковника поліції Василя Віконського;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області скласти та затвердити висновок про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97, підпункту «б» пункту 3 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату прийняття рішення у цій справі, з урахуванням раніше виплаченої суми;

- судові витрати на правову допомогу покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2001 року по 2002 рік проходив службу у Збройних Силах України, з 2003 року по 2015 рік проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року по 22 лютого 2018 року проходив службу в Національній поліції України. 22 лютого 2018 року наказом Головного управління Національній поліції у Львівській області № 97о/с позивача звільнено зі служби в Національній поліції України через хворобу на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 816283 від 25 квітня 2018 року позивача визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (ступінь втрати працездатності - 65%). 10 квітня 2019 року позивачу виплачено одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, у розмірі 480250,00 грн., тобто 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, на підставі підпункту «в» пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію». 23 квітня 2020 року медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК № 3 позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (ступінь втрати працездатності - 75%). Відтак позивач уважає, що у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, та збільшенням відсотку втрати працездатності, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому підпунктом «б» пункту 3 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію», тобто 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Позивач зазначає, що 02 липня 2020 року звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, до якого долучив усі необхідні документи, передбачені пунктами 4, 5 розділу ІІІ Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року (далі - Порядок № 4). 14 вересня 2020 року за підписом начальника ГУНП у Львівській області полковника поліції Василя Віконського складений висновок про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (далі - також оскаржуваний висновок). Зазначений висновок позивач уважає протиправним та таким, що його належить скасувати, з наступних підстав:

- в силу вимог статті 58 Конституції України пункт 8 розділу ІV Порядку № 4 зі змінами, в редакції, яка набрала чинності з 05 квітня 2019 року, на спірні правовідносини не поширюється, оскільки зазначена зміна поширюється на правовідносини, які виникнуть вперше після 05 квітня 2019 року;

- заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги разом із документами, визначеними пунктами 4, 5 розділу ІІІ Порядку № 4, позивач подав до відповідача 02 липня 2020 року. Висновок про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги складений відповідачем 14 вересня 2020 року, тобто з порушенням строків, визначених розділом ІV Порядку № 4;

- зі змісту оскаржуваного висновку слідує, що його складено на підставі матеріалів працівника поліції та протоколу № 3 від 17 червня 2020 року. Враховуючи те, що із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги та документами, визначеними пунктами 4, 5 розділу ІІІ Порядку № 4, позивач звернувся до відповідача 02 липня 2020 року, протокол № 3 від 17 червня 2020 року не міг слугувати підставою для прийняття оскаржуваного висновку;

- у оскаржуваному висновку не зазначено жодної з підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, що передбачені статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію», перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає;

- станом на сьогодні позивач не отримав від відповідача документ: письмове повідомлення від ГУНП у Львівській області про підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, що є порушенням Порядку № 4.

Позивач підсумовує, що, враховуючи відсутність визначених законодавством підстав для складення відповідачем оскаржуваного висновку, а також те, що такий висновок носить обов`язковий характер, тобто має правові наслідки у формі рішення про відмову в призначенні та виплати одноразової грошової допомоги, указаний висновок є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того позивач стверджує, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача скласти та затвердити висновок про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, не буде втручанням суду в дискреційні повноваження відповідача, оскільки відповідач не був позбавлений права здійснити свої повноваження у спосіб та в межах, передбачених чинним законодавством, проте жодних дій щодо забезпечення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги не вчинив.

У зв`язку з цим просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку № 4 право на виплату одноразової грошової допомоги в більшому розмірі мають поліцейські, якщо їм під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено лише ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, натомість після повторного огляду буде встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності. У свою чергу позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності та 65% втрати працездатності, а при повторному огляді 23 квітня 2020 року встановлено ІІ групу інвалідності та 75% втрати працездатності. Отже, встановлення позивачу більшого відсотку втрати працездатності та вищої групи інвалідності при повторному огляді, згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку № 4 не дає йому права на виплату одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, оскільки під час первинного огляду рішенням МСЕК позивачу встановлено і ступінь втрати професійної працездатності і групу інвалідності.

Щодо покликань позивача на те, що в оскаржуваному висновку зазначено про те, що він складений на підставі матеріалів працівника поліції та протоколу № 3 від 17 червня 2020 року, відповідач пояснює, що протокол засідання робочої групи по виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втраті працездатності поліцейського № 3 складений 14 вересня 2020 року, натомість у висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги допущено технічну описку в частині зазначення дати протоколу (зазначено 17 червня 2020 року).

Також відповідач наголошує на тому, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Відповідач резюмує, що права на отримання більшого розміру одноразової грошової допомоги у випадку зміни групи інвалідності Закон України «Про Національну поліцію» не містить. Позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги тоді, коли йому було встановлено ІІІ групу інвалідності. Беручи до уваги те, що позивачу вже проводилась виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, у разі встановлення вищої групи інвалідності повторна виплата одноразової грошової допомоги законодавством не передбачена.

Враховуючи вищенаведене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково зазначає про те, що Законом України «Про Національну поліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 8 розділу IV Порядку № 4. Зазначена норма Порядку № 4 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку № 4 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення особі іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності. Також Законом України «Про Національну поліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням особі групи інвалідності, якщо була виплачена грошова допомога у зв`язку із первинним встановленням ступеня втрати працездатності. Позивач зауважує, що дефект оскаржуваного висновку в частині зазначення протоколу на підставі якого його складено, пов`язаний зі змістом такого висновку, а саме підставою для його прийняття, відтак це тягне за собою настання правового наслідку шляхом визнання протиправним та скасування дефектного акта суб`єкта владних повноважень - оскаржуваного висновку від 14 вересня 2020 року.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 01 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 22 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін або за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням відмовлено.

Ухвалами суду від 22 грудня 2021 року в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 з 2001 року по 2002 рік проходив службу у Збройних Силах України, з 2003 року по 2015 рік проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 07 листопада 2015 року по 22 лютого 2018 року проходив службу в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 97 о/с від 22 лютого 2018 року «По особовому складу» згідно із Законом України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 з 28 лютого 2018 року звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

З 25 квітня 2018 року ОСОБА_1 вперше встановлено 3-тю групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААА № 816283.

У зв`язку із встановленням позивачу 3 групи інвалідності Головне управління Національної поліції у Львівській області виплатило йому одноразову грошову допомогу у розмірі 480250,00 грн.

23 квітня 2020 року медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК № 3 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААБ № 330682.

02 липня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі втрати працездатності, у якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності від травм, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

До вказаної заяви (рапорту) позивач додав: довідку МСЕК про втрату працездатності; довідку МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках; Свідоцтво про хворобу № 25; довідку ПАТ «HACK «Оранта»; довідку ГУМВС України у Львівській області; акт форми Н-1*; акт форми Н-5* від 01.09.2011 (щодо подій 15.08.2011); висновок службового розслідування від 19.08.2011; посвідчення серії НОМЕР_1 ; копію паспорта та картку платника податків.

Згідно висновку Головного управління Національної поліції у Львівській області про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року, складеного на підставі матеріалів працівника поліції та протоколу № 3 від 17 червня 2020 року, раніше виплачена сума одноразової грошової допомоги становить 480250,00 грн., розмір одноразової грошової допомоги до виплати складає 00,00 грн.

21 вересня 2020 року Головне управління Національної поліції у Львівській області листом № 501/05/17-20 повідомило позивача про те, що при розгляді поданих документів встановлено, що у 2019 році на підставі виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 816283 від 25.04.2018 р., була здійснена виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності від травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС від 11.01.2016 № 4, право на виплату ОГД виникає у разі, якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми, відтак у разі встановлення вищої групи інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не передбачена.

Також суд встановив, що вважаючи протиправною відмову відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, позивач звернувся до суду з позовом (справа № 380/8595/20).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 380/8595/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 380/8595/20 - без змін.

Позивач, уважаючи висновок Головного управління Національної поліції у Львівській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги від 14 вересня 2020 року протиправним, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка: 1) правомірності висновку Головного управління Національної поліції у Львівській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги від 14 вересня 2020 року; 2) наявності підстав для зобов`язання відповідача скласти та затвердити висновок про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97, підпункту «б» пункту 3 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату прийняття рішення у цій справі, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Положення пункту 3 частини першої статті 97 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(І)/2020 від 22 квітня 2020 року.

Підпунктом «б» пункту 3 частини 1 статті 99 Закону № 580-VIII встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності: II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293 (далі - Порядок № 4).

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 4 ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Підпунктом 2 пункту 4 розділу 1 Порядку № 4 передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби) (абзац перший пункту 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу ІІI Порядку № 4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Засвідчення копій документів, зазначених у підпунктах 4-6, здійснює керівник установи, організації, підрозділу, що видала(в) документ. Копії документів, зазначених у підпунктах 7-9, засвідчує своїм підписом фізична особа, що подає документи, та перевіряє особа, що їх приймає.

Графа «Відмітка кадрового підрозділу» на заяві (рапорті) заповнюється підрозділом кадрового забезпечення органу поліції, навчального закладу засвідчується підписом керівника цього підрозділу та скріплюється відповідною печаткою.

Згідно з пунктом 1 розділу ІV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу ІV Порядку № 4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

За змістом абзацу першого пункту 3 розділу IV Порядку № 4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Суд встановив, що згідно висновку Головного управління Національної поліції у Львівській області про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року, складеного на підставі матеріалів працівника поліції та протоколу № 3 від 17 червня 2020 року, раніше виплачена сума одноразової грошової допомоги становить 480250,00 грн., розмір одноразової грошової допомоги до виплати складає 00,00 грн.

21 вересня 2020 року Головне управління Національної поліції у Львівській області листом № 501/05/17-20 повідомило позивача про те, що при розгляді поданих документів встановлено, що у 2019 році на підставі виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 816283 від 25.04.2018 р., була здійснена виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності від травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС від 11.01.2016 № 4, право на виплату ОГД виникає у разі, якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми, відтак у разі встановлення вищої групи інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не передбачена.

Таким чином, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач покликався на пункт 8 розділу IV Порядку № 4.

З цього приводу суд зазначає таке.

Абзацом першим пункту 8 розділу ІV Порядку № 4 (в редакції до 14 травня 2019 року) було визначено, що якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Водночас наказом Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05 квітня 2019 року «Про затвердження Змін до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 квітня 2019 року за № 414/33385) внесено зміни до Порядку № 4, згідно з якими пункт абзац перший пункту 8 розділу ІV Порядку № 4 викладено у такій редакції: «8. Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.».

Зазначені зміни набрали чинності з 14 травня 2019 року.

Аналіз наведеної норми пункту 8 розділу ІV Порядку № 4 (в редакції, яка діє з 14 травня 2019 року) дає підстави дійти висновку, що право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі мають особи, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду - встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Суд встановив, що 25 квітня 2018 року позивачу було встановлено 3 групу інвалідності та 65 % втрати працездатності та при повторному огляді 23 квітня 2020 року встановлено 2 групу інвалідності та 75% втрати професійної працездатності.

З заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, позивач звернувся до відповідача 02 липня 2020 року.

Таким чином, встановлення позивачу більшого відсотку втрати працездатності та вищої групи інвалідності, а також звернення позивача з відповідною заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відбулося вже після змін, внесених до пункту 8 розділу IV Порядку № 4 наказом Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05 квітня 2019 року.

Отже, на час встановлення позивачу другої групи інвалідності та на час його звернення із заявою (рапортом), право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі мають особи, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду - встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, з огляду на встановлення йому під час первинного медичного огляду за рішенням МСЕК не тільки ступеня втрати працездатності, а й групи інвалідності.

Крім того, суд зазначає, що положеннями Закону № 580-VIII не передбачено право на отримання більшого розміру одноразової грошової допомоги у випадку зміни групи інвалідності, а визначено лише право особи на отримання одноразової грошової допомоги, у випадках встановлених статтею 97 цього Закону. Однак позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги, коли йому було встановлено ІІІ групу інвалідності.

Посилання позивача на те, що в силу вимог статті 58 Конституції України пункт 8 розділу ІV Порядку № 4 зі змінами, в редакції, яка набрала чинності з 05 квітня 2019 року, на спірні правовідносини не поширюється, оскільки зазначена зміна поширюється на правовідносини, які виникнуть вперше після 05 квітня 2019 року, суд оцінює критично, оскільки встановлення позивачу більшого відсотку втрати працездатності та вищої групи інвалідності (23 квітня 2020 року), а також його звернення до відповідача з заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги (02 липня 2020 року) відбулися вже після 14 травня 2019 року (дати набрання чинності змінами до пункту 8 розділу ІV Порядку № 4 згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05 квітня 2019 року). Відтак пункт 8 розділу ІV Порядку № 4 у редакції, яка діє з 14 травня 2019 року, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо тверджень позивача про те, що висновок про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги складений відповідачем з порушенням строків, визначених розділом ІV Порядку № 4, а також, що протокол № 3 від 17 червня 2020 року не міг слугувати підставою для прийняття оскаржуваного висновку, позаяк із заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивач звернувся 02 липня 2020 року, суд зазначає таке.

У постанові від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16 Верховний Суд висловив правову позицію згідно з якою порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Верховний Суд наголосив, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

У контексті викладеного суд враховує, що за змістом пункту 1 розділу ІV Порядку № 4 висновок про призначення одноразової грошової допомоги готується фінансовими підрозділами у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ цього Порядку.

Так, заява (рапорт) позивача про виплату ОГД у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та необхідні документи зареєстровані Головним управлінням Національної поліції у Львівській області 02 липня 2020 року (реєстр. номер В-96/огд). Натомість, висновок про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги складений та затверджений 14 вересня 2020 року, тобто з порушенням встановленого Порядком № 4 місячного строку.

Втім, на переконання суду, порушення відповідачем місячного строку підготовки висновку про призначення позивачу одноразової грошової допомоги жодним чином не вплинуло на наявність у позивача права на її виплату, позаяк, як встановив суд вище, таке право у позивача в силу норм Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 4, відсутнє. Тобто, порушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, процедури прийняття оскаржуваного висновку в частині строку його підготовки не вплинуло на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про виплату одноразової грошової допомоги позивачу.

Щодо посилання в оскаржуваному висновку на протокол № 3 від 17 червня 2020 року суд враховує таке.

Як пояснив відповідач у відзиві на позовну заяву, протокол засідання робочої групи по виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втраті працездатності поліцейського № 3 складений 14 вересня 2020 року, натомість у висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги допущено технічну описку в частині зазначення дати протоколу (зазначено 17 червня 2020 року).

Так, у матеріалах справи наявний Витяг з протоколу № 3 від 11 вересня 2020 року «Про засідання робочої групи по розгляду оформлення і призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» згідно з яким «робоча група рекомендувала Керівникові відмовити у виплаті ОСОБА_1 у зв`язку з чинним законодавством України у разі встановленням вищої групи інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не передбачена».

На переконання суду, технічна помилка щодо зазначення неправильної дати протоколу засідання робочої групи, на підставі якого складений оскаржуваний висновок, не вплинула на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про виплату одноразової грошової допомоги позивачу, зважаючи на відсутність у позивача права на її виплату, що встановлено судом вище.

Стосовно покликань позивача на те, що у оскаржуваному висновку не зазначено жодної з підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, що передбачені статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію», перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку № 4 підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги зазначаються у письмовому повідомленні заявника, а не у висновку про призначення ОГД. Відтак такий обов`язок в силу вимог пункту 3 розділу IV Порядку № 4 у відповідача відсутній.

Твердження позивача про те, що він не отримав від відповідача документ: письмове повідомлення від ГУНП у Львівській області про підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, що є порушенням Порядку № 4, спростовуються наявним у матеріалах справи листом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 501/05/17-20 від 21 вересня 2020 року, яким позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ої групи інвалідності із зазначенням підстав для відмови.

Беручи до уваги вищенаведене, суд не знаходить правових підстав для визнання протиправним та скасування висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року, а тому в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача скласти та затвердити висновок про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97, підпункту «б» пункту 3 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату прийняття рішення у цій справі, з урахуванням раніше виплаченої суми, є похідною від основної позовної вимоги, в задоволенні якої суд відмовив, а тому така позовна вимога задоволенню також не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 11 січня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.