Справа № 754/15452/21
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/22/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2022 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

07.10.2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови по справі. Просив суд про: - визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністрпативне правопорушення серії ДП18 № 260412 від 01.10.2021 року. Адміністративний позов обґрунтований тим, що 01.10.2021 року службовою особою відповідача, а саме інспектором Управлінняі патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліціїКожушком Олександром було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №260412, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у розмірі 3400 грн. за ч.2 ст. 126 КпАП України. Суть порушення у постанові описано так, що позивач керував автомобілем та пред`явив посвідчення водія зразка СРСР, яке недійсне. Вказана постанова є протиправною з таких підстав. По-перше, твердження про недійсність посвідчення водія, яке позивач пред`явив співробітнику поліції, не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Вказане посвідчення водія отримано позивачем офіційно у вказану у ньому дату, після проходження відповідного навчання та складання теоретичного та практичного іспитів. Ніяких підстав вважати посвідчення недійсним службова особа Відповідача не мала. Таким чином, у діях позивача ніякого склалу адміністративного правопорушення було, позивач мав право керувати транспортним засобом на підставі пред`явленого посвідчення водія. Відповідно, рішення службової особи відповідача було протиправним по суті.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем по справі відзивів на позовну заяву, письмових доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються заперечення проти позову до суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 01.10.2021 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №260412, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у розмірі 3400 грн. за ч.2 ст. 126 КпАП України..

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Ч. 2 ст.126 КУпАП встановлено, що Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Крім того, виходячи з положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржувальної постанови в вину ОСОБА_1 відповідачем висувається порушення що передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, однак в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення, в тому числі і не зазначено жодних відомостей про правопорушення.

Як зазначає позивач, він не порушував вимог ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки, відповідно до п.25 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» Обмін посвідчення водія проводиться:

у разі непридатності його для подальшого користування (зіпсоване, записи не читаються тощо);

у разі зміни персональних даних власника (прізвище, ім`я, по батькові, стать);

за бажанням власника (з метою уточнення персональних даних латинськими літерами, зміни відцифрованого образу обличчя особи тощо).

Під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну.

З матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП не надано, що спростовує зміст оскаржуваної постанови.

Належних доказів правомірності свого рішення відповідач про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП під час розгляду справи судом, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем - інспектором не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд дійшов до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП має бути скасована.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення заснований на законі, а тому підлягає задоволенню, а постанова винесена інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Кожушко О. підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 229, 241-246, 262 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови - задовольнити.

Визати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18№ 260412 від 01.10.2021 року, винесену інспектором Управлінняі патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Кожушком Олександром, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М. Панченко