Справа № 140/12892/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 рокуСправа № 140/12892/21 пров. № А/857/22304/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за заявою Головного управління ДПС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТРЕЙД БРОК» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року (суддя Мачульський В.В., м.Луцьк),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Головне управління ДПС у Волинській області (далі Головне управління) звернулося до суду із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ТРЕЙД БРОК» (далі ТОВ) в якому просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ на підставі рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 05.11.2021 (далі Рішення).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржило Головне управління, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви.

В доводах апеляційної скарги вказує, що посадові особи ТОВ були належним чином повідомлені про проведення документальної планової та позапланових виїзних перевірок. Зазначає, що в діях платника податків вбачається умисне перешкоджання здійсненню Головному управлінню контрольно-перевірочних заходів за наявності законних на те підстав.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не довів наявність обставин, передбачених підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (далі ПК), для застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків згідно із Рішенням.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням видано наказ «Про проведення відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Мега Трейд Брок» від 02.11.2021 №3138 (далі Наказ №3138) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість (далі ПДВ), яке визначене з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх періодах з червня 2019 року, з 03.11.2021, тривалістю 5 робочих днів (а.с16).

03.11.2021 головним державним інспекторам О. Положевець та О. Павлючик були видані направлення на перевірку за №№3325, 3326 (далі Направлення №№3325, 3326; а.с.14-15).

03.11.2021 та 04.11.2021 посадовими особами заявника з метою вручення Наказу №№3138 та Направлень №№3325, 3326 було здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ: с.Рованці, вул.Об`їзна друга, 47 (далі Адреса), однак при виїзді встановлено відсутність посадових осіб підприємства чи інших законних представників ТОВ, внаслідок чого було складено акти про неможливість проведення перевірки ТОВ від 03.11.2021, 04.11.2021 №№1442/07-01/42802083, 1472/07-01/42802083 відповідно (а.с.12-13)

05.11.2021 Головним управління складено акт недопуску до проведення перевірки ТОВ (далі Акт недопуску) з підстав відсутності керівника та головного бухгалтера ТОВ за його податковою адресою або інших законних представників підприємства, що відповідно унеможливило вручення Наказу №3158 та ознайомлення з Направленнями №№3325, 3326 (а.с.9-11).

05.11.2021 о 15:35 год начальником Головного управління прийнято Рішення, згідно з яким, у зв`язку із виникненням обставин, передбачених пунктом 94.2.3 статті 94 ПК (платник податків ТОВ відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу), вирішено застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків, яке надіслано відповідачу з вимогою заборони відчуження (здійснення будь-яких інших операцій) майна без попередньої згоди відповідного органу ДПС (а.с.8).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За приписами пункту 94.5 статті 94 ПК арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно із абзацами першим, третім пункту 94.10 статті 94 ПК арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Пунктами 1 - 3 розділу IV «Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №632 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 02.08.2017 за №948/30816), передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом ІІІ цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2). Обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин. У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні. Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто під підпис: 1) платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; 2) іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

З матеріалів справи видно, що Рішення прийняте на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК (платник податків ТОВ відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу). При цьому, за змістом Акта недопуску, на підтвердження передбаченої підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК обставини, є неможливість ознайомити з Наказом №3158 та ознайомлення з Направленнями №№3325, 3326.

Згідно із абзацами першим - третім пункту 81.2 статті 81 ПК у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 81.2 статті 81 ПК у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За приписами підпункту 1.4.5 пункту 1.4 «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» (Організація роботи у разі неможливості проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням), затверджених наказом Державної податкової служби України від 04.09.2020 №470 (далі - Методичні рекомендації; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням) посадовими (службовими) особами органу ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.

Підпунктом 1.4.6 пункту 1.4 Методичних рекомендацій (Організація роботи у разі відмови в допуску платником податків до проведення перевірки або відмови від її проведення) передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу ДПС до проведення перевірки або відмови від її проведення такими посадовими особами за місцем проведення перевірки невідкладно складається акт у двох примірниках, що засвідчує факт відмови, який реєструється у контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Такий акт складається у довільній формі з обов`язковим наведенням у ньому: підстав для перевірки (документів (наказів, направлень), оформлених для її проведення); П.І.Б. посадових (службових) осіб органів ДПС, які прибули для проведення перевірки та у допуску для проведення перевірки яким було відмовлено та/або яким було відмовлено у проведенні такої перевірки; інформації щодо дотримання передбачених пунктом 77.4 статті 77 та пунктом 78.4 статті 78 Кодексу вимог щодо надіслання (вручення) наказів (та повідомлень при проведенні планових документальних перевірок) для надання права на проведення таких перевірок; інформації щодо дотримання передбачених пунктом 81.1 статті 81 Кодексу умов допуску до проведення перевірки в частині пред`явлення (вручення) під розписку відповідних документів; дати та часу відмови у допуску/відмови від проведення перевірки; П.І.Б. платника податку (посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції), які заявили про відмову у допуску до перевірки та/або відмовились від її проведення, і заявлених ними причин відмови; інформації щодо надання платником податку (посадовими (службовими) особами платника податків (його представниками або особами, які фактично проводять розрахункові операції)) письмових пояснень до складеного посадовими особами органу ДПС акта; наводяться інші обставини, що засвідчують зазначені у цьому акті факти (у разі необхідності). Зразок форми акта про відмову в допуску до проведення/відмови від проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки наведено у додатку 9 до Методичних рекомендацій.

Отже, адміністративний арешт майна платника податків, як винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, може бути застосований на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. При цьому, згідно із абзацом першим пункту 81.2 статті 81 ПК факт відмови має бути засвідчений відповідним актом, який складається у двох примірниках, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків, такий акт невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, заявник не надав суду акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки (такий акт посадовими особами контролюючого органу не складався), що засвідчує сам факт наявності обставини відмови платника податків в допуску до проведення/відмову від проведення такої перевірки.

Щодо складання Акта недопуску, то такий акт не є в розумінні абзацу першого пункту 81.2 статті 81 ПК актом про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Так, зокрема, у вищевказаному Акті відсутня: інформація щодо дотримання передбачених пунктом 81.1 статті 81 ПК умов допуску до проведення перевірки в частині пред`явлення (вручення) під розписку відповідних документів; інформація щодо дати та часу відмови у допуску/відмови від проведення перевірки; прізвище, ім`я, по батькові посадових осіб платника податку (його представників), які заявили про відмову у допуску до перевірки та/або відмовились від її проведення, і заявлених ними причин відмови.

Суд також звертає увагу, що пунктом 81.2 статті 81 ПК, підпунктами 1.4.5, 1.4.6 пункту 1.4 Методичних рекомендацій чітко диференціюються два види актів, а саме про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення перевірки та про неможливість проведення перевірки, вказані акти мають самостійні підстави для їх складення та вимоги щодо їх змісту.

Адміністративний арешт майна платника податків, як винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, не може бути застосований на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК у випадку складання акту про неможливість проведення перевірки.

Посилання скаржника на те, що ТОВ протягом 2020-2021 років умисно вчиняє дії що унеможливлюють проведення контролюючим органом різних видів перевірок щодо господарської діяльності ТОВ, в даному випадку, в межах розглядуваного спору, не беруться судом до уваги, так як предмет вказаного спору, а саме обставини, які стали підставами для складання Рішення стосуються різного часового проміжку протягом якого мала бути проведена перевірка, різних наказів на проведення перевірок та направлень на такі перевірки.

Крім того, кожен випадок неможливості проведення тієї чи іншої перевірки, чи відмови від її проведення давали можливість контролюючому органу вчиняти заходи щодо застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, проте такі дії вчиненні не були.

Між тим, скаржником ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів направлення ТОВ Наказу №3158 та Направлень №№3325, 3326 у порядку визначеному статтею 42 ПК.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що скаржником не доведено наявність обставин, передбачених підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК, для застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ згідно із Рішенням.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Згідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 271-272, 283, 308, 310, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 13 січня 2022 року.