Справа № 264/4152/21
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4152/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., при секретарі Глазістовій К.І., позивача ОСОБА_1 , відповідача Куркчи К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Куркчи Костянтина Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН №4355094 від 15.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Вказану постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 15 червня 2021 року о 12:56 годин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Seat Ibiza державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Макара Мазая, 8а в м. Маріуполі, з порушенням обмеження швидкості в населеному пункті на 28 км/год, а саме рухався зі швидкістю 78 км/год. при дозволеній не більш 50 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. Під час вимірювання швидкості прилад TruCAM LTi20/20 TC008373 знаходився в руках інспектора, однак цей прилад при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором в руках. Крім того, оскільки прилад TruCAM LTi20/20 TC008373 не був заявлений до експертного дослідження Держспецзв`язком та не пройшов відповідного дослідження правильно реалізованого криптографічного алгоритму шифрування відповідно до ДСТУ ISO/ІЕС 18033-3:2015 щодо забезпечення його конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, а тому його застосування для вимірювання швидкості руху не можна вважати законним, а показники такого вимірювального приладу вірним. На підставі викладеного, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АЕН №4355094 від 15.06.2021 року, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

10.08.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечуючи проти позовних вимог позивача посилався на те, що факт порушення позивачем 15.06.2021 року дозволеної швидкості руху підтверджується долученим до відзиву фото та відео, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу під керуванням позивача, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту на 28 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Обґрунтовуючи правомірність використання ним приладу TruCam зазначив, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості. Відповідно до Інструкції виробника використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу як в автоматичному режимі (вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу), так і в мобільному так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач «TruCAM» може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. За таких обставин використання приладу «TruCAM» в ручному режимі є законним. При цьому враховується похибка приладу ±2% та допустима дистанції вимірювання від 15 м до 1200м. Можливість використання приладу TruCAM підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3560, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEС 18033-3:2015 (в режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEС 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт) та забезпечення конфіденційності, цілісності даних (копія додається). Також використання TruCAM II підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3561 та експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3562 (копії висновків додається). Враховуючи вищевикладене, та з огляду на приписи чинного законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним сертифікату відповідності від 23.12.2020 № UA.TR.001 22 054-20 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM до застосування. Враховуючи наведені обставини відповідач просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, з підстав, зазначених у позовній заяві, зазначивши, що дані, отримані за допомогою лазерного вимірювачу швидкості руху TruCam LTI 20/20 є незаконними. Звертав увагу суду, що лазерний вимірювач TruCam утримувався в руках поліцейського, хоча він повинен бути встановлений на триногу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням письмового відзиву. Зазначив, що позивач ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, оскільки рухався з порушенням обмеження швидкості в населеному пункті на 28 км/год, при дозволеній не більш 50 км/год. Підтвердив, що дійсно тримав лазерний вимірювач швидкості руху TruCam LTI 20/20 в руках, оскільки він може використовуватися як в мобільному, так і в статичному положенні. Зазначив, що здійснював контроль швидкості руху саме в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та відеозаписи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 15 червня 2021 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4355094 поліцейським 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Куркчи К.О. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема за те, що 15 червня 2021 року о 12:56 годині, керуючи автомобілем Богдан 211040 державний номерний знак НОМЕР_2 Seat Ibiza державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту м. Маріуполя по вул. Макара Мазая, 8а, допустив порушення обмеження швидкості в населеному пункті на 28 км/год., а саме рухався зі швидкістю 78 км/год. при дозволеній не більш 50 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 340 грн.

З позовної заяви вбачається, що співробітник поліції тримав лазерний вимірювач TruCam у руці, вказана обставина також не заперечується представником відповідача в наданому ним відзиві та в судовому засіданні.

В матеріалах справи наявний диск із відеозаписом, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС008373, DMT1, DM4920, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 78 км/год.

Крім того, з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Seat Ibiza державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті зі швидкістю 78 км/год, був зупинений поліцейськими, йому повідомлено причину зупинки порушення швидкісного режиму, було здійснено при ньому розгляд справи, клопотань ОСОБА_1 не заявляв, правами, передбаченими законодавством, скористуватися не бажав, та при ньому було розглянуто справу із роз`ясненням про накладення штрафу за вчинене правопорушення.

Згідно п.12.4 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно до вимог статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Отже, позивач керуючи транспортним засобом, мав рухатись в межах населеного пункту із швидкістю не більше 50 км/год.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ отримав сертифікат відповідності затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 23.12.2020 року № UA.TR.001 22 054-20.

Відповідність та захищеність результатів вимірювання швидкості приладом TruCam II також підтверджується наявністю виданого Державною службою Спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3560. Який підтверджує відповідність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES вимогам ДСТУ ISO/IES 18033 - із забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam LTI»20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.

Можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За приписами статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 580-VIII інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

При цьому, жодними положеннями Закону № 580-VIII, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

З урахуванням викладеного, посилання позивача про те, що TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, суд вважає помилковим.

Також, враховуючи вищевикладене, доводи позивача щодо неможливості використання вказаного вимірювального пристрою швидкості судом TruCam оцінюються критично.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено належними доказами, що 15 червня 2021 року о 12:56 годині позивач, керуючи транспортним засобом марки Seat Ibiza державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Маріуполі по вул. Макара Мазая, 8а перевищив швидкість в населеному пункті більше як на 28 км/год., а саме, рухався зі швидкістю 78 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

За таких обставин, відповідачем повністю доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, під час розгляду цієї справи, позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

При прийнятті такого рішення, судом також враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень при наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, за вчинення якого, у передбаченому чинним законодавством порядку, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи, права позивача при цьому порушені не були, у зв`язку з чим, у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.5 ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Куркчи Костянтина Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

Враховуючи приписи ст.139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 9, 10, 11, 72, 77, 242, 245, 246, 286 КАС України, ст. ст.9, 122, 219, 251, 280, 284, 293 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Куркчи Костянтина Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко