Справа № 400/3863/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/3863/21

Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. Дата і місце ухвалення: 06.09.2021р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 01.10.2020р. №33/03.07-р про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням від 01.10.2020р. №33/03.07-р ГУ ПФУ в Миколаївській області незаконно відмовило ОСОБА_1 в задоволенні його заяви від 22.09.2020р. про переведення його з пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Позивач стверджує, що на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції, яка діяла до 01 жовтня 2011 року) у прокурорів та слідчих, які до 01.10.2011р. мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 06.09.2021р. з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції необґрунтовано зазначив, що як стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ, що діяла станом на дату призначення позивачу пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ (лютий 2006 року), так і стаття 86 Закону №1697-VII, чинна станом на дату звернення позивача із заявою про переведення на інший вид пенсії, пов`язують право особи на пенсію за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» з обставиною роботи на визначених у цих статтях посадах безпосередньо перед зверненням за пенсією. Судом першої інстанції залишено поза увагою, що в ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ та ст. 86 Закону №1697-VII, мова йде про призначення пенсії, тоді як 22.09.2020р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про переведення його з пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» за наявності для цього достатнього спеціального стажу.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звільнений з органів прокуратури Миколаївської області з 08.12.1999р. за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 01.04.2006р. йому було призначено пенсію за віком на умовах Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ).

22.09.2020р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про переведення його з пенсії за віком згідно із Законом №3723-ХІІ на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII. (далі - Закон №1697-VII)

Рішенням від 01.10.2020р. №33/03.07-р відповідач відмовив позивачу в переведенні з пенсії за віком згідно із Законом №3723-ХІІ на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1697-VII.

Вказана відмова мотивована посиланням на положення статті 86 Закону № 1697-VIІ, якою, серед іншого, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Оскільки станом на день подання заяви про призначення пенсії позивач не працював в органах прокуратури, тому територіальний орган ПФУ дійшов висновку про відсутність підстав для переведення його з пенсії за віком згідно із Законом №3723-ХІІ на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1697-VII.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив позивачу в переведенні його з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, оскільки ані станом на лютий 2006 року, ані станом на вересень 2020 року позивач не працював на посадах, передбачених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ та статтею 86 Закону №1697-VII. Вказані норми пов`язують право особи на пенсію за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» з обставиною роботи на визначених у цих статтях посадах безпосередньо перед зверненням за пенсією.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 на наявність у нього спеціального стажу необхідної тривалості (вислуги років), достатньої для призначення йому пенсії за Законом №1697-VII, зазначивши, що наявність/відсутність у позивача необхідної вислуги років не було підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про переведення його на інший вид пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Пенсійне забезпечення прокурорів станом на дату призначення позивачу пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ регулювалося статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, відповідно до якої прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку

Вказаною нормою, також передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв`язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Станом на дату звернення ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про переведення його на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури врегульовано статтею 86 Закону № 1697-VII, частиною 8 якої передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, як стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ, так і стаття 86 Закону № 1697-VII пов`язують право особи на пенсію за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» з обставиною роботи на визначених у цих статтях посадах безпосередньо перед зверненням за пенсією. Виняток з такого правила передбачено для осіб, звільнених з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, та у зв`язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, а також для ветеранів війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років.

ОСОБА_1 не підпадає під положення вказаних норм, оскільки, як вже зазначалося колегією суддів, він був звільнений з органів прокуратури Миколаївської області з 08.12.1999р. за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

Апелянт зазначає, що норми статті 50-1 Закону №1789-ХІІ і статті 86 Закону № 1697-VII, на які послався відповідач та суд першої інстанції, регулюють питання призначення пенсії за вислугу років, тоді як ним подано заяву про переведення на такий вид пенсії.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскільки вказаними нормами встановлено вимоги, за наявності яких у особи виникає право на пенсію за вислугу років незалежно від того, яким способом таке право реалізується: шляхом звернення із заявою про призначення пенсії чи переведення на відповідний вид пенсії.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та, у зв`язку з цим, про відсутність підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду від 06.09.2021р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 січня 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук