Справа № 490/5366/16-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

25 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 490/5366/16-а

Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року по справі № 490/5366/16-а за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправними дій, про зміну рішення, про зобов`язання встановити розмір пенсії відповідно до вимог закону, про скасування рішення, про зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії, про зобов`язання виплатити перераховану пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом, в якому просила:

- зобов`язати Управління Пенсійного фону України в Центральному районі м. Миколаєва встановити розмір пенсії за вислугу років у відповідності до вимог частини 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001, з урахуванням стажу роботи на посадах помічника-стажиста прокурора Миколаївського району з 22.02.1996 по 06.05.1998 та начальника режимно -таємної частини прокуратури Миколаївської області з 02.12.2011 по 15.03.2013 року, як стажу на прокурорсько -слідчій посаді, у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, провести перерахунок та виплатити заборгованість у вигляді різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з 15.03.2013 по час поновлення порушеного права;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фону України в Центральному районі м. Миколаєва № 19/7 від 18.03.2016 щодо відмови в перерахунку пенсії в розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 01.03.2016 №18/34 вих-16;

- зобов`язати Управління Пенсійного фону України в Центральному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок призначеної їй пенсії у розмірі 90% місячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 01.03.2016 № 18/34вих-16, починаючи з 01.01.2016 по час поновлення порушеного права;

- стягнути з відповідача на її користь 580,00 грн. судового збору.

Центральний районний суд міста Миколаєва постановою від 17.01.2017 адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку раніше призначеної пенсії та скасував рішення Управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Миколаєва від 18.03.2016 за № 19/7.

Зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії з 10.03.2016 у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами і доповненнями в редакції, що діяла на час призначення їй пенсії), виходячи з розрахунку 80% від середнього заробітку, згідно Довідки прокуратури Миколаївської області №18/34 вих-16 від 01.03.2016.

Не погоджуючись з постановою суду управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (правонаступником якого є Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області), подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 30 травня 2017 апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області задовольнив частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2017 року скасував та ухвалив нову постанову.

Частково задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправними дій, про зміну рішення, про зобов`язання встановити розмір пенсії відповідно до вимог закону, про скасування рішення, про зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії, про зобов`язання виплатити перераховану пенсію.

Зобов`язав Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області провести з 05 вересня 2014 року перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 виходячи з загального проценту розрахованої пенсії від заробітку - 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язав Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області провести з 05 вересня 2014 року виплату різниці між виплаченою та перерахованою пенсією ОСОБА_1 виходячи з загального проценту розрахованої пенсії від заробітку - 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відмовив у задоволенні позовних вимог про зобов`язання встановити загальний процент розрахованої пенсії від заробітку - 90 відсотків; про визнання протиправним та скасування рішення № 19/7 від 18.03.2016; про зобов`язання провести перерахунок пенсії виходячи із загального проценту розрахованої пенсії від заробітку - 90 відсотків відповідно до довідки прокуратури Миколаївської області від 01 березня 2016 року № 18/34вих-16, починаючи з 01 січня 2016 року; про зобов`язання виплатити недоплачену різницю пенсії між фактично отриманою та перерахованою за період з 23 березня 2015 року по час поновлення порушеного права.

13.01.2020 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі № 490/5366/16-а, в якій заявниця просила скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року та ухвалити постанову про залишення без змін постанови Центрального районного суду міста Миколаєва від 17.01.2017 в цій справі.

В обґрунтування вимог заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, ОСОБА_1 зазначила, що, ухвалюючи постанову від 30 травня 2017 року про відмову у задоволенні позовних вимог, Одеський апеляційний адміністративний суд необґрунтовано застосував у спірних правовідносинах положення закону (частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру"), яке в подальшому визнане неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019.

15.01.2020 П`ятий апеляційний адміністративний суд витребував із Центрального районного суду м.Миколаєва справу № 490/5366/16-а.

03.02.2020 Центральний районний суд м.Миколаєва у відповідь на запит П`ятого апеляційного адміністративного суду повідомив, що станом на 27.01.2020 справа до Центрального районного суду м.Миколаєва із Верховного Суду не поверталась.

Відповідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень справа № 490/5366/16-а розглянута Верховним Судом 29.04.2020.

28.12.2021 справа № 490/5366/16-а надійшла до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

30.12.2021 П`ятий апеляційний адміністративний суд відкрив провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року по справі № 490/5366/16-а та призначив розгляд заяви у письмовому провадженні на 25.01.2022.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення з таких підстав.

Положеннями частини першої статті 361 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Так, у грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697 до 13.12.2019 (дати ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(II)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом №76-VIII цю первинну редакцію з 01.01.2015 було змінено на речення «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», тобто ці зміни було внесені в текст статті 86 Закону №1697-VІІ ще до дати набрання нею чинності (15.07.2015 р.).

Тому частина двадцята статті 86 Закону № 1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 набрала чинності з 13.12.2019 та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати.

Отже, наявність Рішення Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) від 13 грудня 2019 року не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції (30.05.2017) положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява №24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04, пункт 43).

Отже, із змісту наведеного слідує, що рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17, від 19 листопада 2018 року у справах № 755/4893/18 та № 755/18431/15-а, від 15 травня 2019 року у справі № 640/20317/16а, від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17, від 17 березня 2020 року у справі № 826/7286/18, від 19 травня 2021 року у справі № 200/5360/20-.

З огляду на вищенаведене підстави для задоволення заяви про перегляд постанови апеляційного суду за виключними обставинами відсутні.

Керуючись статтями 321, 361 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі № 490/5366/16-а за виключними обставинами.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її постановлення, шляхом подачі касаційної скарги, у відповідності до чинного законодавства.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Федусик А.Г.