Справа № 400/3625/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/3625/20

Головуючий І інстанції Марич Є.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 25.03.2021р.) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

02.09.2020р. ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача в дохід держави податковий борг в сумі 219 986,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 109 669,64 грн., з військового збору в розмірі 8270,90 грн. та штрафних санкцій в розмірі 102 046,18 грн., який виник на підставі податкових повідомлень - рішень від 27.09.2019р. №5, №5, №5, №5.

19.10.2020р. ОСОБА_1 , в свою чергу, звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із зустрічним адміністративним позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області, у якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 27.09.2019 р. №5, №5, №5, №5.

В обґрунтування своєї зустрічної позовної заяви відповідачка зазначила, що спірний податковий борг виник у зв`язку із прощенням ПАТ «Укрсоцбанк» суми боргу за кредитом в розмірі 551 393,20 грн., на яку, в свою чергу, контролюючим органом було неправомірно нараховано податок з фізичних осіб, військовий збір та штрафні санкції. Проте, податковим органом, на думку відповідачки (позивачки) не було враховано, що основна сума кредиту була погашена відповідачем в повному обсязі ще у 2014 році в ході виконавчого провадження на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, а нараховані відсотки після звернення Банка до суду і до 2015 року не є додатковим благом та не підлягають оподаткуванню.

Представник ГУ ДПС у Миколаївській області надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому зустрічні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки позаплановою невиїзною перевіркою ОСОБА_1 було встановлено, що ПАТ «Украсоцбанк» відобразило в податковому розрахунку сум доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом, дохід за ознакою « 126», на користь ОСОБА_1 в розмірі 551393,20 грн. Відтак, сума 551393,20 грн., на думку контролюючого органу, є доходом відповідача, з якого мають бути сплачений податок та військовий збір.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021р. (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) у задоволенні первісного позову ГУ ДПС у Миколаївській області () до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 219 986,72 грн. - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Миколаївській області №5, №5, №5, №5.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ГУ ДПС у Миколаївській області 29.04.2021р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.03.2021р. та прийняти нове, яким повністю задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

19.05.2021р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою відповідача, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2021р. вказану вище апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою податкового органу, призначено її до розгляду в порядку письмового провадження та за клопотанням апелянта, замінено відповідача ГУ ДПС у Миколаївській області () на його правонаступника - ГУ ДПС у Миколаївській області (код ЄДРПОУ ВП 44104027) .

26.07.2021р. до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов письмовий відзиву на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 категорично не визнала апеляційну скаргу та мотивовано наполягала на залишенні її без задоволення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених в 2-х позовах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

19.07.2007р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №640/386-К386, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 27 700 доларів США.

06.12.2012р. рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №2-3082-1 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 32 673,09 доларів США, з яких заборгованість по кредиту - 26 227,33 грн., сума по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 6 445,76 доларів США, пеня за прострочення платежів - 7 611,58 грн.

Вищезазначене рішення суду перебувало на виконанні в Корабельному відділі Державної виконавчої служби Миколаївського МУЮ.

Відповідно до копії заяви ПАТ «Укрсоцбанк» від 25.12.2014р. №08.506-297/87-1897, станом на 25.12.2014р. заборгованість за виконавчим листом, виданим на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.12.2012р. у справі №2-3082-1, погашена в повному обсязі.

30.04.2015р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін до договору кредиту №640/386-К386 від 19.07.2007р., яким було «анульовано» частину боргу.

В подальшому, ПАТ «Укрсоцбанк» подано звітність, в якій відобразило суму доходу 551 393,20 грн. на користь ОСОБА_1 у вигляді «анулювання» (прощення) боргу із ознакою « 126».

У серпні 2019р. посадовими особами ГУ ДПС в Миколаївській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за 2015 рік, за результатами якої складено Акт №1244/14-29-13-05-11/ НОМЕР_1 від 28.08.2019р., в якому зафіксовано порушення платником податків вимог п.16.1.2, 16.3 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України, в частині неподання податкової декларації про майновий стан за 2015 рік; п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст.163, п.п. «д» підпункту 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України, в зв`язку із чим було донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 109 669,64 грн.; п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік на загальну суму 8270,90 грн.

Далі, на підставі вказаних вище висновків Акту перевірки, 27.09.2019р. уповноваженою особою ГУ ДПС було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №5, яким збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 137087,05 грн., з яких 109669,64 грн. - за основним платежем, 27417,41 грн. - за штрафними санкціями;

- №5, яким збільшено зобов`язання зі сплати військового збору в сумі 10338,63 грн., з яких 8270,90 грн. - за основним платежем, 2067,73 грн. - за штрафними санкціями;

- №5, яким застосовано штраф в сумі 1710 грн.;

- №05, яким застосовано штраф в сумі 510 грн.

У зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 добровільно несплаченого податкового боргу, контролюючий орган звернувся до суду із даним позовом.

Не погоджуючись із вказаними діями та спірними податковими повідомленнями-рішеннями, відповідачка звернувся до суду із зустрічним позовом.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні первісного позову і, навпаки повністю задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності зустрічних позовних вимог та, відповідно, з неправомірності та необґрунтованості спірних рішень податкового органу та його позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, обов`язки і повноваження посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Як слідує зі змісту положень пп.163.1.1,163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), «об`єктом оподаткування резидента» є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

А як визначено приписами абз.2 п.164.1 ст.164 ПК України, «загальний оподатковуваний дохід» - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Зі змісту вимог пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України видно, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Так, за правилами пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як «додаткове благо» (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до вимог пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік «додаткових благ», які включаються до оподатковуваного доходу, безпосередньо встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України і є вичерпним.

Так, у відповідності до пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом фактично розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене, зокрема, підтверджується і змінами, які в подальшому були внесені до податкового законодавства Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015р. №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015 року, саме редакція підпункту 165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України була доповнена абзацом 2, у зв`язку з чим, сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

При цьому, слід звернути увагу на те, що аналогічний правовий висновок з цих спірних питань був неодноразово викладений у постановах Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі №802/142/17-а, від 21.11.2018р. по справі №813/279/16, від 22.05.2019р. по справі №821/3224/15-а.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, у 2014 році ОСОБА_1 було повністю сплачено основну суму кредиту, що підтверджується заявою ПАТ «Укрсоцбанк», при цьому із рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.12.2012р. у справі №2-3082-1, в свою чергу, також вбачається, що до сплаченої заборгованості ОСОБА_1 входить саме основна сума кредиту (а.с.36,51-52).

В свою чергу, зі змісту додаткового договору до первинного кредитного договору, яким було анульовано частину заборгованості ОСОБА_1 у 2015 році, вбачається, що саме по собі дане анулювання фактично є заборгованістю за процентами (а.с.109 - заворот).

Відповідачем (ГУ ДПС) же, в свою чергу, так і не було надано до суду 1-ї та 2-ї інстанцій будь-яких доказів протилежного, більш того, зі змісту відзиву на зустрічну позовну заяву вбачається, що податковий орган, при прийняті спірних податкових повідомлень - рішень, взагалі не з`ясовував, які ж саме складові кредитного зобов`язання входили до «прощеного» боргу (основний кредит чи проценти за користування кредитом). Ця обставина по суті і впливає на правомірність спірних рішень, оскільки, суд вище звернув увагу на те, що оподаткуванню підлягає лише основна частина боргу прощена кредитором.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним рішень, в зв`язку із чим, спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та дійсно підлягають скасуванню.

Інші аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах податкового законодавства та спростовуються матеріалами справи.

До того ж, варто також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко