Справа № 554/11034/21
Суддя: Січиокно Т. О.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/554/16/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Січиокно Т.О.,

за участю секретаря Микитенко І.А.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом представника позивача Фесенко Юлії Олександрівни, поданого в інтересах ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог

22.11.2021 року представник позивача Фесенко Ю. О. звернулася до суду з вказаним вище адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову ВАА № 487429 від 09.11.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., провадження в справі закрити.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваної постанови, а саме тим, що 09.11.2021 року о 16 год сталася дорожньо - транспортна пригода за її участі. З цих підстав працівник поліції попросив у неї надати для перевірки посвідчення водія. Вона не проживає постійно на території України, а тому має водійське посвідчення національного та міжнародного зразка, яке діє в країнах - підписантах Віденської конвенції та яке вона пред`явила працівнику поліції, який не прийняв його належним документом.

2. Позиція відповідача в справі

24.12.2021 року представник третьої особи - Управління патрульної поліції у Полтавській області надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, вважаючи оскаржувану постанову законною з огляду на те, що позивачем було порушено п.2.1 а ПДР, тобто допущено керування транспортним засобом марки VOLKSVAGEN TIGUAN , д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Після автопригоди позивач надала працівнику поліції для перевірки посвідчення водія, видане США, штат Аляска. Однак ця країна не є учасницею Віденської конвенції «Про дорожній рух» та таке посвідчення національного зразка, видане країною США не надає права особі керувати транспортним засобом на території України. Окрім того, на місці вчинення правопорушення позивач надала лише національне посвідчення водія, а копію міжнародного посвідчення вона надала вже під час подачі позовної заяви. Україна

не є підписантом Женевської конвенції про дорожній рух 1949 року, а тому посвідчення водія міжнародного зразка, видане країною США (штат Пенсільванія) не надає права особі на керування транспортними засобами на території України.

3. Процесуальні дії в справі

Ухвалою суду від 22.11.2021 року позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року позов прийнято до провадження та відкрито провадження в справі в спрощеному порядку без виклику сторін.

4. Встановлені судом обставини справи

Із даних оскаржуваної постанови ВАА № 487429 від 09.11.2021 року слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за те, що вона як водій допустила порушення п. 2.1 а ПДР та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», а саме керувала транспортним засобом, не маючи права керування таким засобом.

5. Джерела права та висновки суду.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та згідно п. 2.4 а ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись із дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Відповідно до п.1.10 ПДР, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Ст.15 Закону України «Про дорожній рух» визначено, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідальність за порушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП визначено за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Віденська конвенція «Про дорожній рух», ратифікована Указом Президії ВР УРСР № 2614 - VІІІ від 25.04.21974 року, є чинною на території України.

Згідно до ч.2 ст.41 цієї конвенції, країни - учасниці визнають національні посвідчення водія одна одної за умови, що національні права містять інформацію, зазначену в Додатку 6 вказаної конвенції.

Також, згідно цієї ж статті, країни - учасниці конвенції визнають на своїй території посвідчення водія міжнародного зразка, вимоги до якої містяться в Додатку 7 вказаної Конвенції.

Країна США не є учасником Віденської конвенції, а тому посвідчення водія Національного

зразка, яке надала позивач на вимогу працівника поліції та видане цією країною, не надавало їй права керувати транспортним засобом на території України.

Відповідно до ст.72 КАСУ, доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Матеріалами справи доводиться, що на місці автопригоди позивач не надавала для огляду поліцейському посвідчення водія міжнародного зразка.

Із врахуванням вищевикладеного, судом не встановлено підстав для скасування постанови ВАА № 487429 від 09.11.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, порядок притягнення особои для адміністративної відповідальності не порушено, а тому адміністративний позов до задоволення не підлягає.

6. Судові витрати

Ч.1 ст.139 КАСУ визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відсутні підстави для стягнення судового збору та витрат на правову допомогу на користь позивача з відповідача.

Керуючись ст.ст.286, 244-246 КАСУ, суд,-

в и р і ш и в:

адміністративний позов Фесенко Юлії Олександрівни , поданий в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення, а постанову про адміністративне правопорушення серії ВАА № 487429 від 09.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КупАп - без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення складено та підписано судом 11 січня 2022 року.