Справа № 420/10535/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/10535/21

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 14.09.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо зменшення розміру пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду (далі ПФ) України, Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання дій ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення розміру належної ОСОБА_1 пенсії з 80% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року та обмеження з 01 квітня 2019 року виплати нарахованої пенсії ПФ України максимальним розміром протиправними;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити нарахування належної ОСОБА_1 , пенсії в розмірі 80% грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року та зобов`язання ПФ України виплачувати з 01 квітня 2019 року нараховану пенсію без обмеження максимальним розміром.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що ГУПФ України в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/525/21 від 22 березня 2021 року. Однак, вказаний перерахунок був здійснений без врахування рішення суду від 07 жовтня 2020 року у справі №420/8280/20, яким зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення з 01 січня 2018 року та здійснювати виплату пенсії з урахуванням 100% з 05 березня 2019 року суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат та обмежено з 01 квітня 2019 року виплати нарахованої пенсії ПФ України максимальним розміром.

Відповідач ГУПФ України в Одеській області позов не визнав, вказуючи, що ним було проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням основного розміру пенсії в розмірі 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, що передбачено ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) в редакції на момент здійснення перерахунку.

Відповідач ПФ України позов не визнав, вказуючи, що ПФ України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо виплачують пенсію одержувачам, в Пенсійному фонді України не створено. Повноважень формувати виплатні документи (списки на виплату пенсій, відомості тощо) шляхом включення до них нарахованих конкретним одержувачам сум пенсії та підписувати їх ПФ України не має.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення розміру належної ОСОБА_1 пенсії з 80% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року та обмеження з 01 квітня 2019 року виплати нарахованої пенсії ПФ України максимальним розміром.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити нарахування належної ОСОБА_1 , пенсії в розмірі 80% грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року та зобов`язати ПФ України виплачувати з 01 квітня 2019 року нараховану пенсію без обмеження максимальним розміром.

Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, судом першої інстанції проігноровано те, що починаючи з 01 січня 2018 року згідно із ст. 2 Закону України №3668-VI від 08 липня 2011 року "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі Закон №3668-VI) максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону №2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи викладене, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закони України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Таким чином, законних підстав для виплати пенсії позивачу в розмірах більших, ніж передбачено ст. 2 Закону №3668-VI у ГУПФ України в Одеській області немає, оскільки це призведе до порушення норм чинного законодавства.

В апеляційній скарзі ПФ України ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПФ України посилається на те, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням безпідставно поклав на ПФ України зобов`язання з виплати позивачу пенсії, оскільки пп.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління ПФ України від 22 грудня 2014 року №28-2, чітко визначено, що головні управління відповідно до покладених завдань здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ. Таким чином, судом першої інстанції не враховано розмежування компетенції ПФ України та ГУПФ України в Одеській області.

Крім того, апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зменшення компетенції головних управлінь Пенсійного фонду України з 01 квітня 2021 року шляхом переходу повноважень щодо виплати нарахованої пенсії від головних управлінь Фонду до ПФ України. Судом не правильно застосовано положення Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" (далі Порядок №1279) та Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (далі Порядок №1596), оскільки централізоване перерахування коштів, що здійснюється ПФ України, не є персоналізованим, не може бути реалізоване без нарахування, складання документів для виплати пенсій територіальним органом ПФ та, згідно з Порядком №1279, лише спрощує процедуру проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. При цьому, призначення (перерахунок) та виплата пенсій пенсіонерам є дискреційними повноваженнями територіальних управлінь Фонду.

Крім того, апелянт зазначає, що отримання позивачем листа від територіального органу ПФ України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Відзиву на апеляційні скарги на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ГУПФ України в Одеській області та ПФ України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 є пенсіонером Збройних Сил України та знаходиться на пенсійному обліку в ГУПФ України в Одеській області.

Згідно бази даних автоматизованої програми "ДСС" Одеського окружного адміністративного суду встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року по справі №420/8280/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо обчислення з 01 січня 2018 року перерахунку належної ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , пенсії в розмірі 70% грошового забезпечення та зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок належної ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення з 01 січня 2018 року та здійснювати виплату пенсії з урахуванням 100% з 05 березня 2019 року суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову за квитанцією №5МАМ-6ККН-АА0В-РТК1 від 24 серпня 2020 року у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Згідно бази даних автоматизованої програми "ДСС" Одеського окружного адміністративного суду встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №420/525/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Одеській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії із 01 квітня 2019 року, виходячи із розміру його грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 16 грудня 2020 року №ЮО97189 Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, виданої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі №420/8277/20.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із 01 квітня 2019 року, виходячи із розміру його грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 16 грудня 2020 року №ЮО97189 Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, виданої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі №420/8277/20 з врахуванням уже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок.).

Згідно з даними пенсійної справи, копії матеріалів якої є у адміністративній справі, на час призначення основний розмір пенсії позивача становив 80% грошового забезпечення з урахуванням вислуги, що не заперечується сторонами по справі.

Відповідачем проведений перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року, виходячи з розміру 70% сум грошового забезпечення.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року по справі №420/8280/20 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення.

У подальшому Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виготовлено та надано Головному управлінню оновлену довідку від 16 грудня 2020 року №ЮО97189 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року для проведення нового перерахунку основного розміру пенсії з 01 квітня 2019 року.

ГУПФ України в Одеській області відмовило у перерахунку, після чого позивач звернувся до суду.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №420/525/21 відповідачем проведений перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року, однак знову ж таки виходячи з розміру 70% сум грошового забезпечення та із обмеженням її максимальним розміром.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Зважаючи на це суд першої інстанції зазначив, що перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року виходячи із розрахунку 70% грошового забезпечення, є протиправним, оскільки знову обмежує гарантії права на пенсійне забезпечення, набуті ним раніше.

При цьому, у рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі №420/8280/20 суд встановив дату початку перерахунку та виплати пенсії у сумі 80% з 01 січня 2018 року та не встановив кінцевої дати перерахунку та виплати, а тому відповідач зобов`язаний в подальшому виплачувати позивачу пенсію в розмірі 80% грошового забезпечення, незалежно від підстав здійснення такого перерахунку.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що починаючи з 2017 року ст. 43 Закону №2262-ХІІ не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції, в цілому, правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 14, 77, 370 КАС України, ст.ст. 13, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень ст. 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (п."а" ст. 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (п."б" ст. 12): за загальний трудовий стаж 25 років 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років один процент відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому ч.2 цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії визначається ст. 13 Закону №2262-ХІІ на момент призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що призначений за вислугу років розмір пенсії позивача складає 80% відповідного грошового забезпечення.

Законом №3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до ч.2 ст. 13 Закону №2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року №1166-VII (далі Закон №1166-VII) внесено зміни у ч.2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, згідно яких цифри "80" замінено цифрами "70".

Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові 16 жовтня 2019 року у справі №240/5401/18, призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч.2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постановах від 09 квітня 2020 року у справі №640/19928/18 та від 25 березня 2020 року у справі № 804/175/1638/18.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення з 01 квітня 2019 року відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Стосовно перерахунку пенсії позивача без обмеження граничним розміром, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року нечинною є ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Відтак, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч.7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Вищевказане свідчить, що протягом 2017 року ст. 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України від 06 грудня 2016 року №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо помилкового не застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень Закону №3668-VI.

Застосування положень Закону №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання ГУПФ України в Одеській області з 01 квітня 2019 року, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Стосовно доводів апеляційної скарги ПФ України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 52 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Відповідно п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 (далі Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пунктом 4 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України (п.п.4); організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством (п.п.6).

Згідно п.7 Положення №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління.

Згідно п.п.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485 (зі змінами) (далі Положення №28-2), Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції свої висновки про зобов`язання ПФ України виплачувати з 01 квітня 2019 року перераховану пенсію ОСОБА_1 обґрунтовував посиланням на Порядок №1279 та Порядок №1596.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що п.1 Порядку №1279, передбачено, що вказаний Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.

Тобто, Порядком №1279 ніяким чином не змінено повноваження ПФ України та її територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій.

Порядком №1279 внесено зміни до деяких постанов Уряду, та, зокрема, до Положення №280. Також, внесено зміни до пп.4 п.4 Положення №280, згідно з якими ПФ України забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Під бюджетним фінансуванням розуміють сукупність грошових відносин, пов`язаних із розподілом і використанням коштів централізованого грошового фонду держави, які реалізуються безоплатно і безповоротно шляхом надання бюджетних коштів юридичним та фізичним особам для проведення заходів, передбачених бюджетом.

Таким чином, ПФ України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо виплачують пенсію одержувачам, в Пенсійному фонді України не створено. Повноважень формувати виплатні документи (списки на виплату пенсій, відомості тощо) шляхом включення до них нарахованих конкретним одержувачам сум пенсії та підписувати їх Пенсійний фонд не має.

Централізоване перерахування коштів, що здійснюється Пенсійним фондом України, не є персоналізованим, не передбачає визначення розміру виплати кожній особі окремо, призначене лише для спрощення процедури проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. Перерахування коштів під час фінансування здійснюється однією сумою за згрупованими списками одержувачів, сформованими і підписаними головними управліннями.

Пунктом 12 Порядку №1596 визначено, що органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду.

Відповідно п.13 Порядку №1596 під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України. При цьому інформаційний обмін здійснюється між Пенсійним фондом і банками на центральному рівні засобами телекомунікаційного зв`язку з використанням засобів криптографічного захисту інформації, що мають чинні експертні висновки або сертифікати відповідності за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації, через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно п.14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є ГУПФ України в Одеській області.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком №1279, не передбачає участі ПФ України у процедурі виплати пенсії. Фінансування виплати пенсій здійснювалось до 01 квітня 2021 року також ПФ України, але через територіальні органи, а виплати здійснювались через рахунки пенсіонерів у банках або через поштові відділення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість посилання суду першої інстанції щодо втрати ГУПФ України в Одеській області функції по виплаті пенсії, оскільки виплата пенсії здійснюється органами ПФ України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання, Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі функції по виплаті та фінансуванню пенсій збережені, тоді як ПФ України здійснює відповідне спрямування та фінансування пенсій.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що здійснення виплати перерахованої пенсії в розмірі 80% позивача без обмеження максимальним розміром повинно проводитись саме ГУПФ України в Одеській області.

Разом тим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апеляційної скарги ПФ України на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом та, щодо необхідності застосування наслідків такого пропуску у вигляді залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Строк звернення до адміністративного суду встановлено ст. 122 КАС України, за приписами ч.ч.1, 2 яких, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття "повинна була дізнатись", використане у ст. 122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року у справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що про порушення своїх прав на здійснення перерахунку та виплату пенсії з 80% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, ОСОБА_1 дізнався після підвищення його пенсії з 01 травня 2021 року (а.с.53).

З даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 22 червня 2021 року, тобто з дотриманням строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Колегія суддів вирішує питання щодо розподілу судових витрат відповідно ст.ст. 139-143 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №KE0H-1EX9-1BX6-PC1C від 21 червня 2021 року.

З урахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.2 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру належної ОСОБА_1 пенсії з 80% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та обмеження виплати нарахованої пенсії з 01 квітня 2019 року максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 , пенсії в розмірі 80% грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року без обмеження максимальним розміром.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 січня 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.