Справа № 200/9653/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року справа №200/9653/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів Гайдара А.В., Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Харечко О.П., представника позивача - Аксельрод М.І., представника відповідача - Захарченка В.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року про залишення позову без розгляду в справі № 200/9653/21 (головуючий І інстанції Льговська Ю.М.), складену у повному обсязі 30 листопада 2021 року у м. Слов`янськ Донецької області за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та пені, -

В С Т А Н О В И В :

28 липня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2014 року в розмірі 465 010 грн. та пені, нарахованої на суму такої заборгованості, в розмірі 480 998,70 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та пені залишено без розгляду.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначено, що строк звернення до суду має бути поновленим, а права має бути розглянута по суті вимог (з огляду на предмет спору).

Вважає, що платник податків може звернутись до суду з вимогами про стягнення суми бюджетної заборгованості незалежно від строків її виникнення.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1-3ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст. 123 КАС України)

Вказані норми кореспондуються з положеннями ч.8 ст. 240 КАС України, згідно з якими суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, що було встановлено судом першої та апеляційної інстанції.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі № 805/1294/15-а відповідно до частини третьої статті 254 КАС України в редакції, яка чинна на день прийняття судового рішення, набрала законної сили в день набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження 13 липня 2015 року.

29 липня 2015 року відкрито касаційне провадження, 08 серпня 2019 року закінчено. За результатами касаційного провадження судові рішення у справі № 805/1294/15-а залишено без змін.

Таким чином, процедура судового оскарження тривала, у тому числі, і до 01 січня 2017 року, коли редакція абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України була змінена.

Відповідно до зміненої редакції наведеної норми, яка чинна і на сьогоднішній день, після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Отже, з 01 січня 2017 року узгодженість суми бюджетного відшкодування, зокрема, пов`язується з набранням законної сили рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що у цій справі встановлення точної дати отримання контролюючим органом рішення суду, яке набрало законної сили, не має значення, оскільки отримання відбулось до 01 січня 2017 року, з якої застосовується нова редакція абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України.

Пунктом 56 підрозділу 2 розділу XX ПК України передбачено, що до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. […].

Зміст вказаної норми дає підстави для висновку, що Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування повинен був запрацювати до 01 лютого 2017 року.

Отже, 02 січня 2017 року є днем, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів у зв`язку з нестворенням Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та невнесенням до Реєстру заяви про повернення узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно строк звернення до суду сплинув 02 січня 2020 року. Позивач звернувся до суду 28 липня 2021 року через півтора року після спливу строку звернення до суду.

З огляду на формування норми частини другої статті 122 КАС України («повинна була дізнатися про порушення своїх прав») суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що платникові стає відомо про повернення сум бюджетного відшкодування лише в момент їх фактичного надходження.

При перевірці достатності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними суд виходить з наступного:

редакція абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, яка до 01 січня 2017 року не передбачала, що після набрання рішенням суду законної сили контролюючий орган зобов`язаний надати казначейству відповідний висновок, є достатньою підставою для обґрунтованості причин незвернення позивача до суду за захистом своїх прав лише до 01 січня 2017 року;

посилання на усталену протягом 2015 року - червня 2019 років правову позицію щодо неможливості заявлення позову про стягнення бюджетного відшкодування (належним способом захисту визначалось зобов`язання вчинити дії) не приймаються судом до уваги, оскільки 1) така позиція не свідчить про відсутність в цілому можливості звернення до суду за захистом своїх порушених прав, ця позиція зводиться до визначення належного способу захисту порушених прав, доказів, що позивачем вживались заходи на захист своїх прав, суду не надано; 2) ці обставини спливають у червні 2019 року;

питання строку звернення до суду із позовом про стягнення пені не впливає на строк звернення з вимогами про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість;

відсутність реалізації інституту Тимчасового реєстру бюджетного відшкодування може бути розцінена як додаткова підстава порушення прав позивача, а не істотна перешкода чи труднощі для своєчасного звернення останнього до суду за захистом свого порушеного права.

Доводи щодо виконання позивачем усіх необхідних дій, передбачених Податковим кодексом України для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, не приймаються судом до уваги, оскільки справа не розглядається по суті вимог, спірним є процесуальне питання строків звернення до суду.

Наведені підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними з огляду на вищезазначене правове обґрунтування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції розглянув всі доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та прийнято ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310, 316, 325, 328, 329, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в справі № 200/9653/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в справі № 200/9653/21 залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 24 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 січня 2022 року.

Судді А. В. Гайдар

А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв