Справа № 460/9634/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/9634/20 пров. № А/857/21335/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Обрізка І.М.,

Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАВЕСТ-АГРО» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Дудар О.М.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Рівне 07 вересня 2021 року, повне судове рішення складено 17 вересня 2021 року, у справі №460/9634/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАВЕСТ-АГРО» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАВЕСТ -АГРО» (далі Товариство) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.10.2020 №1, від 12.10.2020 №1.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з поданням позивачем податкової декларації з податку на додану вартість із зазначенням від`ємного значення у сумі 2 978 927грн, що є більшою 100 тис.грн, з урахуванням приписів пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, у відповідача були підстави для прийняття наказу про проведення відповідної перевірки. Суд першої інстанції вказав, що дослідженням поданої ТОВ «ХАВЕСТ-АГРО» податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року та довідки про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2), встановлено, що позивачем самостійно зазначено періоди, в яких виникла сума від`ємного значення, а саме: лютий 2020 року, березень 2020 року та травень 2020 року. Суд першої інстанції зазначив, що той факт, що сума від`ємного значення у податковій декларації за липень 2020 року сформована позивачем у встановленому порядку шляхом перенесення від`ємних значень за попередні періоди (лютий 2020 року, березень 2020 року та травень 2020 року) не вказує на те, що ця сума є від`ємним значенням попередніх періодів та, відповідно, не підлягає перевірці. Суд першої інстанції дійшов висновку, що перенесення від`ємних значень за попередні періоди є лише способом формування значення за звітний період (у даному випадку - липень 2020 року), який і належало перевірити відповідачу та вказав, що позивачем ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду даної справи не надано доказів на спростування встановлених контролюючим органом порушень, а саме: правомірності декларування від`ємного значення в липні 2020 року, яке сформовано шляхом перенесення показників податкових декларацій за лютий 2020 року, березень 2020 року та травень 2020 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції помилково не застосував положення пункту 200.11 статті 200 ПК України, який визначає граничний строк для проведення перевірки від`ємного значення ПДВ, а отже і для вимог контролюючого органу щодо подання до перевірки відповідних документів. Скаржник вказує, що дотримання або недотримання вимоги, закріпленої пунктом 44.6 статті 44 ПК України залежить від того чи встановлює порядок подання податкової декларації вимогу щодо підтвердження певного показника первинними або іншими документами. Скаржник зазначає, що оскільки підприємством дотримано вимоги підпункту «в» пункту 200.4 статті 200 ПК України, то вимога відповідача щодо подання додаткових документів є безпідставною. Скаржник вказує, що вимога відповідача щодо надання документів, що відносяться до інших періодів, ніж період, який охоплюється перевіркою, є виходом за межі перевірки, а тому невиконання такої вимоги не може мати для підприємства жодних наслідків.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАВЕСТ-АГРО» зареєстроване як юридична особа 09.03.2004, з 10.03.2004 взяте на облік як платник податків.

Відповідно до витягу з реєстру платників податку на додану вартість №011 Товариство з 16.03.2004 зареєстроване платником податку на додану вартість (а.с.16).

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 07.09.2020 №1304 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ХАВЕСТ-АГРО» з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за липень 2020 року» (а.с.43) посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області відповідно до п.200.11 ст.200 розділу V Податкового кодексу України, в порядку, встановленому п.п.78.1.8, п.78.1 ст.78, п.81.1 ст.81, п.82.2 ст.82 глави 8 розділу II Податкового кодексу України проведено документальну перевірку з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за липень 2020 року (податкова декларація з податку на додану вартість (№ від 18.08.2020).

08.09.2020 контролюючим органом подано запит до Товариства про надання документів (копій документів), а саме первинних (бухгалтерських) документів, що підтверджують правомірність формування від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 2 870 371 грн (сформованого у лютому 2020 року 1 019 012 грн, у березні 2020 року 1 551 914 грн., у травні 2020 року 299 445грн.), відображеного в декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року: - головні книги за період лютий 2020 року, березень 2020 року, травень 2020 року, липень 2020 року (помісячно); - оборотно-сальдові відомості по рахунках 10, 20, 27, 36, 63, 68, 70, 71, 72, 73, 74, 90, 91, 92, 93, 94 в розрізі субрахунків за період лютий 2020 року, березень 2020 року, травень 2020 року, липень 2020 року (помісячно); - банківські виписки за період лютий 2020 року, березень 2020 року, травень 2020 року, липень 2020 року (помісячно); - договори поставки, оренди, позики, зберігання, транспортування, реалізації та надання послуг за період лютий 2020 року, березень 2020 року, травень 2020 року, липень 2020 року; - видаткові накладні, акти виконаних робіт за період лютий 2020 року, березень 2020року, травень 2020 року, липень 2020 року; - товарно-транспортні накладні за період лютий 2020 року, березень 2020 року, травень 2020 року, липень 2020 року; - інші наявні документи що підтверджують придбання та реалізацію товарів, робіт (послуг).

Товариство листом «Про надання документів на запит» від 09.09.2020 №226 повідомило контролюючому органу, що копії документів, які стосуються періодів лютий 2020 року, березень 2020 року, травень 2020 року надаватися не будуть, Товариство готове надати документи за липень 2020 року (а.с.45-46).

14.09.2020 Головним управлінням ДПС у Рівненській області складено акт ненадання платником податків до перевірки документів та регістрів бухгалтерського обліку ТОВ «ХАВЕСТ-АГРО» №193/17-00-05-01/32631567 (а.с.123).

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ХАВЕСТ-АГРО» з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за липень 2020 року складено акт від 18.09.2020 №929/17-00-05-01/32631567, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення Товариством: п.121.1 ст.121, п.44.1, п.44.6, п.44.7 ст.44 розділу I, пп. «а» п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит на суму 2 978 927,00грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на суму 2 870 371грн. по декларації з ПДВ за липень 2020 року та заниження податку на додану вартість в сумі 108 556 грн.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято: - податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.10.2020 №1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 162 834 грн, з них: сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями 108 556 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 54278грн (а.а.с.72, 99); - податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.10.2020 №1, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2 870 371 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені Товариством в адміністративному порядку - подано до Державної фіскальної служби України скаргу від 16.10.2020 №291 (а.а.с.60-66), за результатами розгляду якої рішенням від 03.12.2020 №34130/6/99-00-06-02-01-06 податкові повідомлення-рішення від 12.10.2020 №1, від 12.10.2020 №1 залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, Товариство звернулося з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з положеннями статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Статтею 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень (підпункт 78.1.8 пункту 78.1).

Аналіз змісту наведеної норми свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. При цьому у першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК України.

В межах спірних правовідносин документальна позапланова виїзна перевірка Товариства проводилась щодо законності декларування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн., оскільки Товариство 18.08.2020 подало до контролюючого органу звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2020 року з додатками Д1, Д2, Д5 (а.а.с.32-42), у рядку 16 вказаної декларації зазначено розмір від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 2 978 927 грн. Отже, у контролюючого органу були наявні підстави, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства.

Згідно з статтею 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (підпункт 85.2 статті 85 ПК України).

Відповідно до пункту 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (пункт 85.6 статті 85 ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці 2 пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Таким чином, законодавчо закріплено обов`язок платника податків надавати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності та наслідки неподання таких документів.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 203.1 статті 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 №21 (далі Порядок №21) та відповідно до пункту 1 розділу І «Загальні положення» такого податкова декларація з податку на додану вартість (далі - декларація) відповідно до пункту 46.1 статті 46 розділу II «Адміністрування податків, зборів, платежів» подається контролюючому органу у строки, визначені статтею 203 розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Відповідно до пунктом 6 розділу І «Загальні положення» Порядку №21 до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать, зокрема, податкова декларація з податку на додану вартість з додатками.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ «Порядок оформлення та подання податкової звітності» Порядку №21 платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Підпунктом 5 пункту 4 розділу V «Порядок заповнення податкової декларації» Порядку №21 встановлено, що у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період. У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду. У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, у звітному (податковому) періоді, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу. У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку».

Відповідно до підпункту 5 пункту 5 Розділу V «Порядок заповнення податкової декларації» Порядку № 21, сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року (а.а.с.32-33) задекларувало від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту з ПДВ наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) в сумі 2 870 371 грн. Сума від`ємного значення у податковій декларації за липень 2020 року сформована позивачем у встановленому порядку шляхом перенесення від`ємних значень за попередні періоди (лютий 2020 року, березень 2020 року та травень 2020 року).

У таблиці №1 довідки про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) вказано звітний (податковий) період, у якому виникло значення, а саме: лютий 2020 року 1 019 012,00 грн, березень 2020 року 1 551 914,00 грн, травень 2020 року 299 445,00 грн. (а.с.37-38), а тому Товариству слід було надати на вимогу контролюючого органу документи на підтвердження всіх показників, відображених у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року.

Відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Разом з тим, аргументи Товариства щодо невірного тлумачення судом першої інстанції та відповідачем положень підпункту «в» пункту 200.4 статті 200 ПК України та не застосування положень пункту 200.11 статті 200 ПК України, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (пункт 49.20 статті 49 ПК України).

Пунктом 203.1 статті 203 ПК України обумовлено, що податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Враховуючи те, що предметом документальної позапланової виїзної перевірки Товариства згідно з наказом Головного управління ДПС у Рівненській області від 07.09.2020 №1304 є перевірка з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість за липень 2020 року, яке становить більше 100 тис. грн, з огляду на граничний строк подання податкової декларації за липень 2020 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що граничний термін проведення такої перевірки (60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації згідно із пунктом 200.11 статті 200 ПК України) контролюючим органом дотримано.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності у Товариства обов`язку надати на вимогу контролюючого органу документи на підтвердження показників, відображених у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року, а відтак і правомірності та підставності винесення контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено мотиви правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАВЕСТ-АГРО» залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі №460/9634/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник