Справа № 932/8361/21
Суддя: Цитульський В. І.
Дата ухвалення: 2021-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/8361/21
Провадження № 2а/932/368/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання Батіщевої К.С.,

представника позивача Куцугуб О. Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Тітуха І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2021 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців, починаючи з 14 жовтня 2021 року до 14 квітня 2022 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач останній в`їзд в Україну здійснив у 2002 році та з того часу з України не виїжджав. Відповідач знаходиться на території України нелегально, після закінчення терміну тимчасового перебування до відповідних органів державної влади щодо продовження терміну перебування на території України не звертався, від виїзду ухилився та перейшов на нелегальне становище. Із заявами про надання статусу біженця відповідач не звертався. 14 квітня 2019 року позивачем було прийнято рішення про примусове повернення з України, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 10 травня 2019 року. Проте вказане рішення відповідачем не виконано. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року ухвалено примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк шість місяців з метою забезпечення подальшого видворення за межі території України. З метою оформлення документів, необхідних для повернення в країну громадянської належності відповідачу надавалась анкета, яку він відмовився підписувати. Через відсутність співпраці з боку іноземця - громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , а також у зв`язку із неотриманням, наразі відповіді з Посольства Узбекистану в Україні позивач просить продовжити строк затримання та перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на шість місяців з 14 жовтня 2021 року до 14 квітня 2022 року.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 12 жовтня 2021 року о 11.00 год.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 для розгляду даної справи призначено головуючого суддю Цитульського В.І. на підставі розпорядження керівника апарату від 12.10.2021 №384.

Ухвалою судді від 12 жовтня 2021 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 12.10.2021 о 11.00 год.

Представник позивача Куцугуб О.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просила його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти продовження строку його затримання.

Представник відповідача - адвокат Тітух І.Б. у судовому засіданні просив у позові відмовити. Надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що фактично має місце порушення процедури видворення ідентифікованого громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 що свідчить про відсутність підстав для продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 був затриманий 14 квітня 2021 року начальником Васильківського РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області Володькіним С.В. та складено протокол про адміністративне затримання серії АЗ №009133.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року ухвалено примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 із поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк шість місяців з метою забезпечення подальшого видворення за межі території України.

Відповідачем оскаржувалось рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року, однак відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року, рішення залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до рішення суду відповідача було поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, де він зараз і перебуває.

Представник позивача стверджує, що з метою ідентифікації громадянина Узбекистану ОСОБА_1 направлялись запити до консульської установи. Так, до Посольства Узбекистану в Україні направлено повідомлення щодо видачі документа для перетину кордону з метою здійснення примусового видворення №1242-502/1242-21 від 14.07.2021 та 15 вересня 2021 року ГУДМС України в Дніпропетровській області направило до Посольства Узбекистану в Україні заяву-анкету громадянина Узбекистану ОСОБА_1 для отримання свідоцтва на повернення на батьківщину. Наразі відповіді на звернення не отримано.

Проте до позову долучено лише один лист до Посольства Узбекистану в Україні, датований 14.07.2021, без доказів його надіслання, та із проханням повідомити які необхідно подати документи з метою отримання свідоцтва на повернення (тобто такий лист не стосувався ідентифікації).

Крім того чому лист датовано лише 14.07.2021, а не безпосередньо після затримання відповідача, ухвалення рішень судів першої інстанції чи апеляційної інстанції, представник позивача не змогла пояснити.

Також долучено заяву відповідача про те, що він не бажає виїжджати в Узбекистан, така датована лише 13.09.2021. При цьому у ній не вказано про відмову від співпраці, від надання відомостей.

Надані в судовому засіданні Анкета-заява та роздруківка екрану комп`ютера на доведення надіслання такої анкети 15.09.2021 не приймаються до уваги. Зокрема заява анкета не перекладена на Українську мову, ніким не підписана, не містить дати, копії документів не засвідчені на відповідність оригіналу.

Також представник позивача не зміг пояснити чому заява-анкета подавалася 15.09.2021, а не раніше, адже про зміну обставин, зокрема отримання позивачем додаткових відомостей не вказано у позові.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Разом з тим, згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Відповідно до ч. 11, 12, 13 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Позивач покликається виключно на відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, про що додатково уточнено судом у представника в засіданні.

Представник позивача пояснила, що відмова у співпраці полягала у ненаданні відповідачем про себе інформації, проте не змогла пояснити якої саме інформації, що відсутня у паспорті відповідача, було недостатньо. Крім того не мотивовано та не долучено яка інформація була зібрана позивачем для звернення до посольства 15.09.2021 та не надано відповідних доказів.

Як вказано вище позивачем не обґрунтовано вжиття достатніх дій або заходів для ідентифікації відповідача та відсутня мотивація наявності об`єктивних та незалежних від позивача обставин, які б перешкоджали вчинити відповідні дії або заходи та ідентифікувати відповідача в межах шестимісячного строку затримання.

Відтак, позивачем не доведено наявності підстав для продовження строку затримання.

Із наданих документів вбачається, що невиконання рішення суду про примусове видворення відбулось виключно з підстав зволікання та бездіяльності позивача.

Доводи про запроваджений карантин не беруться до уваги, адже за позицією позивача усі його дії обмежувались надсиланням документів на електронну адресу.

Суд нагадує, що йде мова про затримання особи на тривалий строк у шість місяців.

На підставі вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача та про відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242-246, 268, 289 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - відмовити.

Відповідно до ч. 16 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Суддя В.І. Цитульський