Справа № 480/13852/21
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року Справа № 480/13852/21

м. Суми

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко І.І., розгляну адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1.;

від першого відповідача - Ричкаль С.П.;

від другого відповідача - не прибув;

від 3-ї особи - не прибув.

Стислий виклад позиції сторін. Заяви учасників справи. Процесуальні дії у справі.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, в тому числі, просить суд визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Ричкаль С.П. щодо не накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі та не звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення щодо невиконання рішення суду за виконавчим провадженням № 66582267.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що на виконання рішення суду було видано виконавчий лист. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження у справі, однак рішення суду не було виконано у строк, який був встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відповідач виніс постанову про накладення штрафу, однак рішення так виконано і не було, а тому відповідач повинен був повторно відреагувати на невиконання рішення, шляхом винесення постанови про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі та звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Однак державний виконавець вказаних дій не вчинив.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує.

Відповідач обґрунтовує заперечення тим, що штраф може бути накладений на боржника у разі, якщо ним не виконується рішення суду без поважних причин. Без надходження коштів, зокрема для проведення виплат на виконання рішення суду позивачу, боржник позбавлений можливості такі виплати здійснити. Тому наявні поважні причини не виконання рішення суду боржником.

Позивач надав до суду додаткові пояснення (суд розцінює вказаний документ, як відповідь на відзив), в якому зазначаються доводи в обґрунтування позовних вимог.

Позивач в позовній заяві просив суд, в тому числі, суд визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Ричкаль С.П. щодо не звернення до Сумського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення у виконавчому провадженні № 66582267, а також просив суд зобов`язати державного виконавця вчинити вказані дії.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позивач усно зазначив, що відмовляється від вказаних позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.01.2022 було закрито провадження у справі, в частині зазначених позовних вимог, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Північно-Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) відзив на позовну заяву не подало, представник управління в судове засідання не з`явився. Третя особа письмових заперечень не надала до суду, представник в судове засідання не з`явився.

Представник позивача усно зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відділу усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує.

Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

На виконанні у першого відповідача перебуває виконавче провадження № 66582267 з виконання виконавчого листа по справі № 480/7295/20 від 10.06.2021, виданого Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням фактично виплачених сум.

25.08.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови було надіслано боржнику. Боржнику було встановлено 10 робочих днів для виконання рішення суду.

04.11.2021 державним виконавцем, в зв`язку з невиконанням рішення суду, була винесена постанова про накладення штрафу. Зазначена постанова не є предметом дослідження по даній справі.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому є такими, що встановлені судом.

Позивач стверджує, що боржник не сплатив недоплачену грошову допомогу до 5 травня 2020 року, тобто рішення суду не виконано в частині сплати грошових коштів.

03.12.2021 позивач звернувся до виконавчої служби з заявою про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі та звернення до правоохоронних органів, за повторне невиконання рішення суду. Однак, оскільки державний виконавець таких дій не вчинив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Першому відповідачу Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради було надано лист, в якому зазначено, що рішення суду в частині нарахування коштів було виконано. До відповіді було надано лист департаменту від 13.04.2021, в якому департамент звертався до Сумської обласної державної адміністрації з проханням виділити додаткові кошти для виплати ОСОБА_1 належних йому коштів.

Суд звертає увагу, що основним питання у даній справі є те, чи правомірно державним виконавцем не було винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі та звернення до правоохоронних органів з відповідним повідомленнням про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Висновки суду. Мотиви, з яких суд дійшов відповідних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 вказаного Закону).

Частинами першою та другою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

На переконання суду, постанова про накладення штрафу за повторне невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Перший відповідач стверджує, що приймаючи рішення про наявність чи відсутність підстав для застосування штрафу державний виконавець зобов`язаний не лише встановити сам факт невиконання рішення, а й встановити причини та впевнитися у відсутності поважних причин його невиконання.

Суд погоджується з доводами першого відповідача, що ним правомірно враховано ту обставину, що виплати до 5 травня разової грошової допомоги боржник здійснює за рахунок коштів, що перераховуються їх розпорядниками вищого рівня. Без надходження коштів, зокрема для проведення виплат на виконання рішення позивача, боржник позбавлений можливості здійснити такі виплати.

Суд приймає до уваги те, що боржником вчинялися заходи з метою виконання рішення суду, а саме нараховано грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік. Крім того, боржник зветався до Сумської обласної державної адміністрації з проханням виділити додаткові кошти для виплати ОСОБА_1 належних йому коштів.

Таким чином, рішення суду в частині виплати заборгованості не виконано боржником з поважних та незалежних від нього причин, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності, як накладення державним виконавцем штрафу в подвійному розмірі за невиконання судового рішення та направлення повідомлення до правоохоронних органів.

Судом, на основі досліджених під час розгляду справи доказів, було встановлено, що позивачем частково виконано рішення суду, а саме, проведено перерахунок розміру допомоги. Проте, виплата донарахованих сум не відбулася через відсутність виділених асигнувань для забезпечення виконання рішень суду, про що було повідомлено державного виконавця.

Виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.

Відтак, часткове виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними, що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Приймаються до уваги і доводи головного державного виконавця про те, що боржник при неможливості виконати рішення суду не посилається на відсутність коштів та не відмовляється виконувати рішення суду. Кошти для виконання рішення виділяються не з місцевого бюджету, боржник є розпорядником коштів, а Державного бюджету України та відповідно до порядку виконання рішень, з урахуванням черговості, яка визначається датою надходження, боржником виконується рішення суду. В тому числі, кошти місцевого бюджету боржником не можуть бути використані для виконання рішення суду.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, доводи позивача спростовані відповідачем, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору, в задоволенні позову було відмовлено, проте відповідачем не подано до суду будь-яких заяв про компенсацію судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 268-272, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності з не накладення на боржника штрафу та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Суддя А.І. Сидорук