Справа № 200/14891/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2022 року справа №200/14891/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 24 листопада 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/14891/21 (суддя в І інстанції Циганенко А.І.) за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

01 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 подав до суду адміністративний позов до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача які полягають у не нарахування та не виплаті грошової компенсації за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2020 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2020 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію за невикористане речове майно при звільненні зі служби.

09 листопада 2021 року ухвалою місцевого суду позовна заява залишена без руху, позивачу запропоновано усунути її недоліки шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду та сплати судового збору.

19 листопада 2021 року позивачем подана заява про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що позивач є юридично необізнаним, а тому йому достовірно не було відомо про порушення його права на отримання грошової компенсації за не отримане речове майно. Позивач наполягав на тому, що про порушення своїх прав дізнався тільки 14 липня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначені ОСОБА_2 в заяві про поновлення строку звернення до суду від 19 листопада 2021 року визнано неповажними.

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду залишено без задоволення.

Позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, у разі повернення позовної заяви без розгляду судовий збір повертається за заявою позивача.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено доводи, аналогічні викладеним у позові та заяві про усунення недоліків. Представник позивача, з посиланням на практику Верховного Суду, з огляду на специфіку спірних правовідносин, правової природи компенсації за неотримане речове майно, зазначає, що судом зроблено неправильний висновок про недотримання позивачем строку звернення до суду.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

За правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19 та від 26 травня 2021 року у справі № 380/5093/20, строк звернення до суду із позовом про нарахування грошової компенсації за не отримане речове майно є спеціальним строком звернення до суду, який установлений частиною 5 статті 122 КАС України, і дорівнює одному місяцю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений з військової служби 12 березня 2020 року, компенсацію за не отримане речове майно отримав 22 червня 2020 року, як зазначив позивач «..я зрозумів, що це грошова компенсація за не отримане речове майно…», проте дії щодо отримання інформації чи правильно була обрахована така компенсація почав вчиняти тільки 08 липня 2021 року.

Умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та законних інтересів. Отже законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

У свою чергу поняття «особа повинна» потрібно тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені, про що вказано у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 справа № 340/1019/19.

За даними Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» Донецького окружного адміністративного суду 26 липня 2021 року була зареєстрована позовна заява ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

02 серпня 2021 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/9308/21 вказана позовна заява була залишена без руху, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, позивачу було запропоновано подати заяву про поновлення строку звернення до суду.

20 серпня 2021 року суд отримав заяву про поновлення строків звернення до суду.

06 вересня 2021 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/9308/21 позовна заява повернута без розгляду.

Вказана ухвала була направлена рекомендованим поштовим відправленням 900) та згідно з інформацією офіційного сайту ДП «Укрпошта» отримана позивачем 16 вересня 2021 року.

Як вказувалося раніше, тільки 01 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку позивач подав до суду цей адміністративний позов.

Щодо визначення, безпосередньо, поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Так, законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 06.03.2019 (справа № 805/1985/18-а), від 04.09.2019 (справа № 826/14779/15).

Отже, причини, якими позивач обґрунтовує пропуск строку звернення до суду, не є поважними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду […] позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Щодо посилання апелянта на практику Верховного Суду, висловлену у постановах від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18, від 04.07.2019 у справі № 821/2/18, від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, суд зазначає наступне.

Постанова Верховного Суду від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18 містить лише посилання на частину другу статті 122 КАС України, не аналізуючи приписи ч.5 цієї ж статті.

У справі № 821/2/18 Верховний Суд висловився, що до даної категорії спорів слід застосовувати загальний шестимісячний строк звернення до суду, зазначивши, що дана компенсація не входить до складу грошового забезпечення та до виплат, які б належали позивачу при звільненні, та носить одноразовий характер.

Однак, пізніше, в постанові від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України (п.54).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Отже, суд апеляційної інстанції бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові палати касаційного суду від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, а не у справі № 821/2/18.

При цьому з судових рішень у справі № 480/3105/19 не вбачається, що позивачем було пропущено місячний строк звернення до суду з позовом.

Більш того, згідно ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 2 серпня 2021 року у справі № 200/9308/21, наявної в Єдиному реєстрі судових рішень, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивача звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України з 14 березня 2020 року наказом Начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби № 60-ос від 12 березня 2020 року; при цьому 22 червня 2020 року позивачем отримано на картковий рахунок компенсацію за неотримане речове майно.

Отже, позивачу про розмір сплаченої йому компенсації речового майна та про можливе порушення його прав стало відомо в червні 2020 року.

Як вбачається з поштового конверту, в якому адміністративний позов надійшов до суду, позивач звернувся до суду із даним позовом 22 липня 2021 року.

Таким чином, позивач вперше звернувся до суду більше ніж через рік, тобто із пропуском навіть шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 200/14891/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 13 січня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

Т. Г. Гаврищук

А. А. Блохін