Справа № 608/2500/21
Суддя: Парфенюк В. І.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року Справа № 608/2500/21

Номер провадження2-а/608/26/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 487042 від 30.10.2021 року, --

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 487042 від 30.10.2021 року.

В позовній заяві позивач вказав, що 30.10.2021 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки МАN TGX 18.480 (номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом марки ТАD СLASSIC 24-2 (номерний знак НОМЕР_2 ) та був зупинений інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Однороб Д. Є., який виніс відносно нього постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 487042 від 30.10.2021 р. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, у постанові зазначено, що 30.10.2021 22:40 АД Київ-Харків-Довжанський 208 км водій керував ТЗ з напівпричіпом ТАD СLASSIC 24-2 днз НОМЕР_2 та перевозив вантаж: а саме Комбайн зернозбиральний СLAAS LEXION 580, ширина якого за технічними характеристиками 3.55 м, без дозволу виданого органами національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України, та накладено на нього штраф у розмірі 510 гривень. Оскільки в процесі складання постанови у нього не було можливості надати письмові пояснення щодо наявності Дозволу та дозвільних габаритів, це змусило його отримати постанову з метою її оскарження у встановленому Законом порядку.

ОСОБА_1 вважає, що постанова є незаконною, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, висновки, які надав працівник поліції не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню. 30.10.2021 р. він здійснював перевезення вантажу, відповідно до узгодженого дозволу №2021-238 НГ від 24.09.2021 р. на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що діє з 01.10.2021 р. по 31.10.2021 р. Під час зупинки та винесення оскаржуваної постанови позивач надав працівнику поліції для перевірки всі необхідні документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, зокрема і Дозвіл №2021-238 НГ від 24.09.2021 р. Відповідно до вказаного дозволу він має право на перевезення вантажу, параметри якого не більше: ширина - 3,49 м, довжина - до 24 м, висота - до 4,49 м, загальною вагою - до 45,40 т, навантаження на найбільш навантажену вісь - до 11 т і вантаж може виступати за задній габарит ТЗ не більше 3,5 м. Тому ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу відповідно до погодженого з Національною Поліцією дозволу. Твердження працівника поліції, що він перевозив негабаритний вантаж без відповідного дозволу є необґрунтованим та безпідставним. Працівником поліції не надано жодних доказів дотримання процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу. Габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти. Фактична зупинка ТЗ була здійснена на узбіччі дороги при відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, лише за наявності автомобіля поліції, до того ж вимірювання з використанням відповідного обладнання взагалі не відбувалось, що є грубим порушенням Порядку № 879. На підставі зазначеного просить вважати, що перевірка габаритних розмірів ТЗ інспектором поліції та працівниками Укртрансбезпеки не виконувалась. Також вказує, що місце вчинення адміністративного правопорушення в постанові не зазначено, отже оскаржувана постанова не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення. Згідно Примітки до ст. 132-1 КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 487042 від 30.10.2021 р., закрити провадження у справі та відшкодувати судовий збір у сумі 454 гривні з відповідача.

В грудні 2021 року від управління патрульної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказав, що повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного. 30.10.2021 о 22 год. 40 хв. на а/д М-03 Київ - Харків - Довжанський (208 км) ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАN ТGX 18.480 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом ТАD CLASSIC 24-2 номерний знак НОМЕР_2 , та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн зернозбиральний СLAAS LEXION 580), ширина якого за технічними характеристиками 3 м 55 см, без відповідного дозволу, виданого уповноваженими органами Національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України, п. 4 Постанови КМУ № 30, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до п. 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т. строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Відповідно до п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху повинні знати і неухильно виконувати правила. Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» також: передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вищевказані спеціальні правила перевезення великогабаритними транспортними засобами встановлені постановою КМУ від 18.01.2001 №30 «Про затвердження Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (далі Правила проїзду). Відповідно до п. 1 Правил проїзду ці правила встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цими Правилами, застосовуються правила міжнародного договору. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р № 1306. Відповідальність за дане порушення передбачена ч. 1 ст. 132-1 КУпАП: порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами,

передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, він відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Жодних обмежень в користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Постанова винесена згідно ст. 258, 280 КУпАП, ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Не є доречним посилання ОСОБА_1 на порушення вимог законодавства при здійсненні габаритно-вагового контролю, оскільки при документальній перевірці було встановлено порушення правил для проїзду великогабаритного транспорту (відсутність дозволу на рух), у зв`язку із чим прийнято рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності. Стосовно посилань позивача щодо того, що не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані, то слід зазначити, що рулетка не є засобом вимірювальної техніки, який проходить метрологічну повірку та атестацію. Позивач зазначає, що відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини 1 цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Відповідач зазначив, що внесені зміни Законом України від 11.09.2020 № 54-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» до ст. 132-1 КУпАП виключають можливість притягати до відповідальності за правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Водночас за порушення Правил проїзду щодо наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, щодо комплектації таких транспортних засобів згідно з Правилами проїзду, а також дотримання особливих умов руху, зазначених у дозволі, працівники Національної поліції в разі виявлення порушень мають право складати адміністративні матеріали та притягувати винних до відповідальності відповідно до законодавства України. Враховуючи наведені обставини, УПП в Полтавській області просить повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи провести в спрощеному провадженні без його участі.

Представник відповідача - управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції всудове засідання не з`явився, у відзиві просять провести розгляд справи без участі представника.

Суд, дослідивши письмові докази, переглянувши відеозапис, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2021 року поліцейський взводу 2 роти 3 БУПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Однороб Д. Є. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 487042, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, за те, що 30 жовтня 2021 року о 22 год. 40 хв. на а/д М-03 Київ - Харків - Довжанський (208 км) ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАN ТGX 18.480 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом ТАD CLASSIC 24-2 номерний знак НОМЕР_2 , та перевозив великогабаритний вантаж (комбайн зернозбиральний СLAAS LEXION 580), ширина якого за технічними характеристиками 3 м 55 см, без відповідного дозволу, виданого уповноваженими органами Національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України, п. 4 Постанови КМУ № 30.

Згідно Дозволу № 2021-238 НГ строк дії: з 01.10.2021 р. по 31.10.2021 р., на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, техніка: МАN, НОМЕР_1 , причіп: ТАD, НОМЕР_2 , вантаж: техніка. Параметри транспортних засобів: довжина 24 м, ширина 3,49 м, висота 4,49 м, загальна вага автопоїзду з вантажем 45,4 т, навантаження на найбільш навантажену вісь 11 т, вантаж виступає за задній габарит ТЗ 3,5 м.

Відповідно до позовної заяви позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними дії управління патрульної поліції в Тернопільській області в особі інспектора УПП в Полтавській області капрала поліції Однороба Д. Є. та скасувати постанову серії БАА № 487042 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і закриття провадження по адміністративній справі щодо останнього за ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 132-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Відповідно до п. 2.4-2 ПДР України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам та правилам руху такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Отже, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, транспортний засіб мав би бути тимчасово затриманий працівником уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Проте, відповідачем не надано доказів вчинення таких дій, зокрема складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

У ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно п.п. 6 п. 2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - це спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Таким чином, вказаним Порядком № 879 передбачено місцем здійснення габаритно-вагового контролю лише спеціально облаштовані стаціонарні або пересувні пункти, які повинні відповідати спеціальним вимогам (п.п. 7, 8 п. 2 Порядку).

Порядок № 1007/1207 визначає процедуру габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на автомобільних дорогах загального користування за допомогою стаціонарних чи пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом.

У пункті габаритно-вагового контролю транспортний засіб перевіряється на відповідність вимогам пункту 22.5 ПДР.

Таким чином, у працівників поліції поза межами стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю відсутні повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю, а при наявності підозри щодо порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів працівники поліції зобов`язані направити транспортний засіб до пересувного чи стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

У даному випадку, відсутні будь-які відомості, що транспортний засіб позивача ОСОБА_1 був затриманий відповідачем та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач не продовжив рух.

З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до вищевикладених положень підзаконних нормативно-правових актів, відповідач мав би затримати транспортний засіб позивача, однак вбачається, що всупереч таким вимогам, відповідач по справі жодних дій щодо затримання транспортного засобу не вчинив.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, суд визнає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, що потягло за собою необґрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11 вересня 2019 року № 54-IX, який набрав чинності 25.09.2019 року, статтю 132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою.

Відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

В оскаржуваній постанові поліцейським зазначено, що позивач ОСОБА_1 перевозив великогабаритний вантаж (комбайн зернозбиральний СLAAS LEXION 580), ширина якого за технічними характеристиками 3 м 55 см, без відповідного дозволу, виданого уповноваженими органами Національної поліції, чим вчинив правопорушення передбачені ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Водночас, відповідно до Примітки до ст. 132-1 КУпАП, в редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

При цьому, постанова не містить відомостей про наявність чи відсутність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, у разі, якщо його вагові або габаритні параметри перевищують нормативні, чи відомості про вжиття поліцейським заходів до з`ясування цього питання.

Таким чином, слід дійти висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які докази в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та, як наслідок, обґрунтувань правомірності притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а склад адміністративного правопорушення, який передбачений саме частиною 1 статті 132-1 КупАП, у діях водія ОСОБА_1 відсутній, а тому постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 454 гривні, а тому вказана сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 132-1, 245, 251, 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 487042 від 30.10.2021 року, винесену поліцейським взводу 2 роти 3 БУПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Однороб Д. Є. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці Полтавського району Полатвської області, індекс 38751) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: В. І. Парфенюк