Справа № 522/20786/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/20786/21
Головуючий в 1 інстанції: Павлик І.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Кравця О.О.,

- Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2021 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому позивач просила суд визнати протиправною та скасувати постанову від 01.10.2021 № 251/21 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку, за висновками суду, не підтверджували поважність пропуску встановленого законом строку та потребували додаткового обґрунтування.

11 листопада 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, у якій представник позивача обґрунтовує поважність причини пропуску строку тим, що позивач після отримання оскаржуваної постанови звернувся до некомпетентних юристів, які повідомили його про те, що строк на оскарження постанови становить 6 місяців. Отримавши дану інформацію ОСОБА_1 поїхала провідати рідну тітку, яка важко хворіє та немає більше ніяких родичів. Тому, оскільки позивач не будучи фахівцем в галузі права не могла звернутися до суду самостійно, а лише по приїзду скористалась допомогою адвоката. З огляду на вказані обставин позивач просила суд поновити їй строк на оскарження постанови відповідача від 01.10.2021 № 251/21.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржувану ухвалу сулу першої інстанції незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням прав позивача, гарантованих Конституцією України, тому просить скасувати ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2021 року, та направити справу для подальшого розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що копію постанови про адміністративне правопорушення № 251/21 від 01.10.2021 року позивач отримала тільки 15 жовтня 2021 року, при цьому в самій постанові не вказаний ані строк для її оскарження, ані орган, до якого особа повинна звернутися з відповідною скаргою. Як зазначає апелянт, в подальшому вона звернулась до «Юридичної клініки» за відповідною консультацією та їй було повідомлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк. В подальшому, у період з 18.10.2021 по 23.10.2021 позивач перебувала на Західній Україні, 25.10.2021 здала тест на коронавірусну хворобу, та отримавши негативний результат 26.10.2021 року, звернулась до фахівця у галузі права. 27.10.2021 року позивач сплатила судовий збір, а 28.10.2021 року звернулась з адміністративним позовом.

Апелянт вважає, що повернення позовної заяви з причин пропуску звернення до суду на три дні, враховуючи нероз`яснення з боку Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради строків та порядку оскарження постанови № 251/21 від 01.10.2021 року, є фактично відмовою в доступі до правосуддя.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом не є поважними, оскільки пропуск строку звернення до суду для оскарження постанови відповідача залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників вільного волевиявлення позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів(ч. 3 ст. 122 КАС України).

Стаття 286 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Частина друга зазначеної статті встановлює, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Положеннями ст.289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності законодавцем встановлено десятиденний строк звернення до суду з адміністративним позовом, який відраховується з дня ухвалення відповідного рішення та протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки предметом оскарження у справі, яка розглядається, є постанова Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 251/21 від 01.10.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, застосуванню підлягає десятиденний строк звернення до суду з позовом з дня ухвалення відповідного рішення.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 522/4357/19, від 26 лютого 2020 року у справі №164/1546/19.

Разом з тим, положеннями ст. 289 КУпАП передбачено, що у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів наголошує, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, суд, вирішуючи питання про можливість поновлення строку звернення до суду, повинен враховувати:

1) особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права;

2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть такого права було порушено;

3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним та перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.

Наведене узгоджується з позицією Європейського Суду з прав людини, який, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

У рішенні "Стагно проти Бельгії" Європейський Суд з прав людини дійшов до висновку, що при застосуванні законодавчого строку давності національні суди мають приймати до уваги конкретні обставини справи, таким чином, щоб обмеження на доступ до суду було пропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя (Stagno v. Belgium № 1062/07).

Колегія суддів вважає, що з огляду на те, що позивач не була присутня під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення оскаржуваної постанови, а також у день складення такої постанови не отримувала її копії, зазначені обставини обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду до моменту отримання оскаржуваної постанови, тобто до 15 жовтня 2021 року.

Водночас, апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити зокрема вказівку про порядок і строк її оскарження. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 01.10.2021 № 251/21 вищезазначених обов`язкових реквізитів не містить, що також є поважною підставою для поновлення строку звернення до суду.

Необхідно також зазначити, що позивач подала до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначила обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Водночас, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки повідомленим позивачем обставинам перебування за межами Одеської області у період з 18.10.2021 року по 23.10.2021 року, обмежившись загальними посиланнями, що пропуск строку звернення до суду для оскарження постанови відповідача залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників вільного волевиявлення позивача.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно п. 3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 15.10.2021 року з 00 годин 00 хвилин 18 жовтня 2021 р. було встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 на території Одеської області. На введення карантинних заходів на території міста Одеса позивач посилалась у заяві про поновлення строку звернення до суду, проте судом першої інстанції правової оцінки зазначеним обставинам надано не було.

Таким чином, судом першої інстанції не було надано оцінки обставинам справи, викладеним позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду, не було наведено мотиви, з яких суд відхилив аргументи позивача щодо поважності причин пропуску строків на звернення до адміністративного суду, що позбавило позивача конституційного права на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень до суду, гарантованого ч. 2 статті 55 Конституції України.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» (заява № N 2689/65) Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain» (заява №28090/95), «Beles and others v. the Czech Republic» (заява № 47273/99), «RTBF v. Belgium» (заява №50084/06).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, які ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та порушенні норм процесуального права, а тому у відповідності до положень ст. 320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2021 року - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва