Справа № 640/22487/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Оружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдмакс Україна» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдмакс Україна» (далі - позивач, ТОВ «Трейдмакс Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у місті Києві), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07 вересня 2020 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про безпідставність висновків акту від 12 серпня 2020 року №737/26-15-05-04-01/30434848 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Треймакс Україна» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2020 року», оскільки при складанні звітності з ПДВ, а також додатків 2 та 3 щодо періодів виникнення від`ємного значення з ПДВ та розрахунку суми бюджетного відшкодування керувався Податковим кодексом України та наказом Мінфіну України від 28 січня 2016 року № 21 про затвердження форм звітності та порядку її заповнення. Так, позивачем до всіх декларацій з ПДВ за період жовтень 2018 року - травень 2020 року було додано додаток 2 (Д2), в яких послідовно відображено суми від`ємного значення з ПДВ. Всі декларації прийняті відповідачем без зауважень та заперечень щодо значення та шляхів формування від`ємного значення з ПДВ за вказані періоди.

Рішенням Оружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року даний адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що положеннями чинного законодавства не встановлено особливості та хронології відображення від`ємного значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду у додатках 2 і 3 до податкової декларації з податку на додану вартість. Відтак, необхідність дотримання принципу хронології формування від`ємного значення ПДВ не може бути підставою для позбавлення платника податку права на бюджетне відшкодування за умови відсутності будь-яких інших порушень формування від`ємного значення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що при заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка 3 (Д3) до декларації з податку на додану вартість застосовується принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлянням Державної податкової служби у місті Києві на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Треймакс Україна» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2020 року, за результатом якої складено акт від 12 серпня 2020 року №737/26-15-05-04-01/30434848 (далі - акт перевірки).

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 200.4, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України та пункту 5 розділу 5 Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну України від 28 січня 2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289 (далі - Порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ), в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) за травень 2020 року у розмірі 2 000 000 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07 вересня 2020 року №, яким позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ за травень 2020 року в сумі 2 000 000 грн.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до суду.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення суми податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Згідно п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п. 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: - враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; - та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, форми та порядок заповнення яких затверджено Порядком № 21 (п. 200.7 статті 200 ПК України).

Згідно абз. 1 п. 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час подання позивачем.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21 (далі за текстом - Наказ № 21).

Відповідно до п. 8 р. І Наказу № 21 до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - звітність з ПДВ) належать: податкова декларація з податку на додану вартість з додатками.

За змістом р. ІІІ Порядку №21 декларація подається платником у визначений у п. 5 розділу II цього Порядку строк за формою, встановленою на дату подання. У складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації). Додатки додаються до декларацій за наявності подій, які підлягають відображенню у таких додатках.

Додатками до декларації, зокрема, є: розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) (додаток 1); довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ) (додаток 3); заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) (додаток 4).

Порядок заповнення податкової декларації з податку на додану вартість встановлений Розділом V Наказу № 21.

Відповідно до абз. 1 пп. 2 п. 5 р. V Наказу № 21, якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

Відповідно до пп. 4 п. 5 р. V Наказу № 21 сума від`ємного значення (рядок 20 декларації): підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1).

Згідно з абз. 4 пп. 4 п. 5 р. V Наказу № 21 платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

При цьому, за правилами пп. 5 п. 5 розд. V Наказу № 21 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

В податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року в рядку 19 позивачем зазначено суму від`ємного значення - 2 000 000 грн.

Позивач відобразив суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, в рядку 20.2 податкової декларації за травень 2020 року та розрахунку суми бюджетного відшкодування (ДЗ) - додатку 3 до податкової декларації за травень 2020 року.

Наказом Міністерства фінансів України від 25 травня 2016 року №503 внесено зміни до наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21. Як зазначено у п. 4 Наказу №503, цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування. Наказ опубліковано 01 липня 2016 року в «Офіційному віснику України», № 49.

Відповідно до п. 2 р. VIII Наказу № 21 подання податкової звітності за формою, яка враховує зміни, внесені наказом №503, вперше має здійснюватися за звітний період серпень 2016 року (граничний термін подання 20 вересня 2016 року).

Так, відповідно до п. 4 змін до Наказу № 21в новій редакції викладено додатки 2 (Д2) та З (ДЗ) до податкової декларації з податку на додану вартість.

В Акті перевірки зазначається, що з урахуванням внесених змін нова редакція вказаних додатків передбачає розшифровку від`ємного значення різниці між податковими зобов`язаннями і податковим кредитом в розрізі постачальників тільки у тій частині такого від`ємного значення, яка задекларована платником податку до бюджетного відшкодування.

Така деталізація здійснюється в таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України» додатка З (ДЗ) до декларації з податку на додану вартість.

Деталізація від`ємного значення різниці між податковими зобов`язаннями і податковим кредитом, яка переноситься до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, здійснюється лише в частині періодів її виникнення (рядок 21 декларації з ПДВ). Такі дані відображаються в додатку 2 (Д2) до декларації з податку на додану вартість.

При заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка З (ДЗ) до декларації з податку на додану вартість застосовується принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого.

Так, позивачем заповнена декларація у відповідності до абз. 1 пп. 2, 3, 4 п. 5 Розділу III Порядку заповнення декларації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, при визначенні податкового зобов`язання з ПДВ у складі податкового кредиту звітного періоду враховуються суми податкового кредиту, сформованого у поточному податковому періоді, та суми від`ємного значення з ПДВ, що виникло у минулому звітному періоді, при цьому у випадку послідовного виникнення від`ємного значення у декількох минулих податкових періодах, таке значення може бути сформовано за рахунок відповідних сум від`ємного значення у таких минулих періодах.

Відповідач вказує на наявність помилки при заповненні як додатку 2 (Д2), так і таблиці додатка 3 (ДЗ) до декларації з податку на додану вартість, а саме: не застосовано принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого, що, зокрема, слугувало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що жодною нормою податкового законодавства не передбачено такої підстави для позбавлення платника прав на бюджетне відшкодування як визначення ним відповідних сум податку не за хронологією періодів у Додатку 3 до декларації з ПДВ.

Відсутність особливостей хронологічного відображення від`ємного значення податку на додану вартість підтверджує також Державна фіскальна служба України у листах від 11 травня 2018 року № 2082/6/99-99-15-03-02-15/ІПК та від 04 січня 2019 року № 58/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, де зазначила наступне: «Зважаючи на те, що Кодексом та Порядком №21 не визначено особливостей відображення від`ємного значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду в Додатку 2 (Д2) та Додатку 3 (Д3), а також те, що у вищезазначеному листі ДФС (від 22 липня 2016 року №24830/7/99-99-15-03-02-17) наведено рекомендації щодо особливостей такого відображення, товариство має право самостійно визначати при заповненні як Додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 Додатка 3 (Д3) до податкової декларації з податку на додану вартість послідовність відображення від`ємного значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду та суми бюджетного відшкодування в розрізі періодів виникнення таких сум та послідовність погашення за рахунок такого від`ємного значення податкових зобов`язань відповідного звітного періоду».

Отже, платники мають право самостійно визначати при заповненні додатку Д2 та додатку Д3 до податкової декларації з ПДВ послідовність відображення від`ємного значення ПДВ та суми бюджетного відшкодування в розрізі періодів виникнення таких сум, а також послідовність погашення за рахунок такого від`ємного значення податкових зобов`язань відповідного звітного періоду.

Додатки Д2 та Д3 мають лише інформаційне значення для відображення періодів формування суми від`ємного значення ПДВ та сум бюджетного відшкодування.

Право на бюджетне відшкодування виникає не у зв`язку з заповненням додатків Д2 чи Д3, а у зв`язку із заявленням такої суми в декларації та виконанням відповідних умов для бюджетного відшкодування.

Таким чином, незастосування принципу хронології відображення сум бюджетного відшкодування не може бути підставою для відмови у бюджетному відшкодуванні або для зменшення такої суми.

У свою чергу, матеріали справи та висновки акта перевірки не містять доказів того, що контролюючим органом у ході проведення перевірки було виявлено порушення відображення у відповідних рядках та стовпцях податкової декларації показників, як результатів проведених розрахунків (арифметичних дій) та/або порушень методології проведення цих розрахунків, які б призвели до заниження або завищення суми бюджетного відшкодування.

Відтак, хронологія відображення у Додатку №2 та Додатку №3 до декларації від`ємного значення податку на додану вартість, заявленого до бюджетного відшкодування, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом чи навпаки, при дотриманні підприємством умов, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України, не впливають на право платника податку на отримання з бюджету податку на додану вартість, водночас, інших обґрунтувань щодо невизнання заявленого Позивачем бюджетного відшкодування матеріали перевірки та, зокрема складений за наслідками її проведення акт, не містять.

При цьому, доводи ГУ ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі про безпідставне неврахування судом першої інстанції позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 листопада 2019 року у справі №810/933/17, колегією суддів оцінюється критично, адже у вказаному рішенні суду касаційної інстанції з посиланням на лист ДФС України від 22 липня 2016 року №24830/7/99-99-15-03-02-17 лише вказано на позицію контролюючого органу про доцільність застосовувати принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого. Разом з тим, правового висновку про те, що інший порядок формування від`ємного значення є неправильним у згаданій постанові суду не сформульовано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки відповідача, викладені в Акті перевірки від 12 серпня 2020 року №737/26-15-05-04-01/30434848, на підставі яких було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 07 вересня 2020 року № протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Оружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків