Справа № 216/5385/16-а (2-а/216/37/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2022 року м. Дніпросправа № 216/5385/16-а (2-а/216/37/17)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Замкової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не переведенні з 01 січня 2016 року ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) на пенсію відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) і невиплаті пенсії позивачу з 01 січня 2016 року, відповідно до Закону № 2262-XII;

- визнати за позивачем право на отримання з 01 січня 2016 року пенсії згідно із Законом № 2262-XII;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону №2262-XII пенсію за період з січня 2016 року по липень 2016 року включно - в сумі 64 146,67 грн;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону № 2262-XII пенсію за період з серпня 2016 року по жовтень 2016 року включно - в сумі 32 220 грн, а вразі вирішення справи пізніше листопада 2016 року: за період з серпня 2016 року по день винесення рішення, з розрахунку 10 740,00 грн щомісячно;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року з пенсії відповідно до Закону № 1697-VII на пенсію відповідно до Закону № 2262-XII шляхом припинення з 01 січня 2016 року виплати позивачу пенсії відповідно до Закону № 1697-VII та виплатою з 01 січня 2016 року останньому пенсії відповідно до Закону № 2262-XII, визначивши розмір пенсії ОСОБА_1 за Законом № 2262-XII: з 01 січня 2016 року по серпень 2016 року в розмірі 9163,81грн, а з серпня 2016 року в розмірі 10740 грн щомісячно до настання підстав для припинення виплати пенсії або для зміни розміру пенсії;

- допустити до негайного виконання постанову суду - у межах стягнення пенсії за один місяць в сумі 10740 грн;

- вирішити питання про допуск постанови до негайного виконання в частині стягнення всієї суми пенсії - у сумі 96366,67 грн, а в разі вирішення справи пізніше листопада 2016 року: за період з січня 2016 року по липень 2016 року включно - у сумі 64146,67 грн, а за період з серпня 2016 року по день винесення рішення, з розрахунку по 10740 грн щомісячно.

Постановою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яка полягає в не переведенні з 01 січня 2016 року ОСОБА_1 з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Визнано за ОСОБА_2 право на отримання з 01 січня 2016 року пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію за період з січня 2016 року по липень 2016 року включно в сумі 64146 грн. 67 коп. Стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 непризначену та невиплачену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію за період з серпня 2016 року по січень 2017 року включно в сумі 64440 грн. із розрахунку по 10740 грн. щомісячно. Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року з пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» шляхом припинення з 01 січня 2016 року виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та виплатою з 01 січня 2016 року ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначивши розмір пенсії ОСОБА_1 за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: з 01 січня 2016 року по серпень 2016 року в розмірі 9163 грн. 81 коп., а з серпня 2016 року в розмірі 10740 грн. щомісячно до настання підстав для припинення виплати пенсії або для зміни розміру пенсії. Стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасовано постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погодившись з постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року залишено без змін.

При цьому, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 06 червня 2017 року була подана апеляційна скарга на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року, в якій позивач просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на його користь 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

Постановою Верховного Суду від 09 липня 2020 року ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року скасовано та справу направлено для подовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року скасовано в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позову в цій частині відмовлено.

ОСОБА_1 подано заяву в якій просить ухвалити по даній справі за наслідками розгляду 24 вересня 2020 року його апеляційної скарги, додаткове рішення, яким постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасувати повністю.

Вказана заява обґрунтована тим, що зважаючи на зміни процесуального законодавства, після скасування Верховним Судом ухвали про повернення апеляційної скарги позивача, ним 14 серпня 2020 року було подано до суду апеляційної інстанції заяву-клопотання в якій просив в разі, якщо для цього виникнуть підстави, відповідно до статті 323 КАС України скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року. Отже при розгляді його апеляційної скарги, суд повинен був вирішити це клопотання та виходячи з засад адміністративного судочинства розцінити його заяву-клопотання як апеляційну вимогу. Суд 24 вересня 2020 року постанову суду першої інстанції скасував лише в частині стягнення моральної шкоди. Отже в іншій частині, а саме в частині визнання бездіяльності протиправною, визнання права на отримання відповідної пенсії, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії не скасовував, а тому вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін. Звертає увагу, що КАС України не пов`язує можливість застосування положень статті 323 КАС України з тим, що перше рішення, в даному випадку рішення від 17 травня 207 року, переглядалося у касаційному порядку.

Також 04 січня 2022 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано заяву-клопотання, в якій заявник додатково зазначає, що постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у даній справі обґрунтована лише тим, що позивач начебто не в тому порядку звернувся з заявою про переведення його на іншу пенсію. Таку ж саме позицію 09 липня 2020 року зайняв і Верховний Суд, розглядаючи касаційну скаргу позивача на вказану постанову. Не погоджуючись із правовими висновками вказаних судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій, позивач зазначає, що якщо суд за наслідками розгляду цієї заяви скасує постанову апеляційного суду від 17 травня 2017 року, він захистить право позивача на пенсію. Просить, незважаючи на рішення по даній справі Верховного Суду від 09 липня 2020 року, сприяти поновленню права позивача на пенсію.

Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення та додаткової поданої заяви-клопотання, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи прийняти ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Перелік підстав, за яких може бути постановлено додаткове рішення, є вичерпним.

Отже, додатковими судовими рішеннями є додаткове судове рішення, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням. Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення.

Надаючи оцінку доводам заявника колегія суддів зазначає, що порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи встановлений статтею 323 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 323 КАС України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

Положеннями частини 4 статті 323 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Згідно частини 5 статті 323 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Судом апеляційної інстанції у цій справі була розглянута апеляційна скарга ОСОБА_1 відповідно до положень статті 323 КАС України, в межах доводів та вимог поданої ним апеляційної скарги, які не розглядалися під час апеляційного розгляду цієї справи за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та постановою суду апеляційної інстанції від 24 вересня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди та відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

При цьому, відповідно до змісту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, судом було надано оцінку доводам позивача, наведеним у додатково поданій до суду апеляційної інстанції заяві від 14.08.2020.

Так, відповідно до змісту вказаної заяви, позивач звертав увагу на те, що при розгляді апеляційної скарги ГУ ПФУ, представник відповідача визнала право позивача на отримання пенсії. Зазначав, що відповідно до частини 2 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо законом не встановлено інше. Звертав увагу, що ця норма має бути застосована лише при розгляді іншої справи, тому під час розгляду апеляційної скарги позивача, обставини, встановлені рішенням Верховного Суду по цій же самій справі, не можна вважати такими, що не підлягають доказуванню. Заявник підкреслює, що він мав право на отримання пенсії та об`єктивних підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка не стосується стягнення моральної шкоди не мається, підстав для відмови відповідачем у переведенні позивача на інший вид пенсії не існувало. Також, просив в разі, якщо для цього виникнуть підстави, відповідно до статті 323 КАС України скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року по даній справі.

Надаючи оцінку доводам позивача, викладеним у вказаній заяві, апеляційний суд у постанові від 24 вересня 2020 року зазначив, що вказані доводи не були підставою апеляційної скарги позивача та фактично зводяться до нового перегляду судом апеляційної інстанції спору, який вирішено судом, та зазначеним доводам позивача вже була надана оцінка, в тому числі і Верховним Судом при розгляді касаційної скарги позивача.

Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що подана ним заява-клопотання не була розглянута судом є помилковими.

Доводи ОСОБА_1 про те, що при розгляді його апеляційної скарги суд повинен був розцінити вказану заву-клопотання як апеляційну вимогу, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки фактично доводи та вимоги позивача у зазначеній заяві зводяться до оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 17 травня 2017 року, яка залишена без змін судом касаційної інстанції, а не рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою позивача.

Водночас, відповідно до частини 4 статті 323 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для прийняття додаткової постанови у справі.

Керуючись статтями 252, 322, 328 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров