Справа № 420/13098/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13098/21
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Домусчі С.Д. , Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року по справі №420/13098/21 за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання бездіяльності протиправною,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (далі відповідач) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Південного регіону щодо незастосування базового місяця січня 2008 для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 21.07.2017 по 28.02.2018 ;

- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 (з урахуванням фактично виплаченої суми індексації грошового забезпечення 161,40 грн. розмір недоплаченої індексації становить 28035,25 гривень);

- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення з 21.07.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону з 21.07.2017 по 26.11.2020 . У періоді проходження служби з 21.07.2017 по 28.02.2018 не здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення. За результатом розгляду судової справи №420/1710/21 позивачці нараховано індексацію у розмірі 161,40 грн. щомісячно з підстав визначення базового місяця липень 2017 року. Позивачка вказує, що посадові окладі військовослужбовців востаннє підвищувались у січні 2008 року, а отже базовим місяцем для нарахування індексації позивачу за вказаний період повинен бути саме січень 2008 року. Також позивач просить суд зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки як вбачається з п.3 Постанови №1013 та телеграми Міністра оборони України від 31.01.2020 оклади військовослужбовцям були підвищені за рахунок збільшення грошового забезпечення за грудень 2015 року. При цьому до внесення змін до зазначеного законодавства про індексацію грошового забезпечення діяли норми, які визначали, що базовим місяцем обчислення індексу споживчих цін для індексації заробітної плати вважається місяць прийняття на роботу або місяць підвищення заробітної плати. Також відповідач звернув увагу, на те що визначення базового місяця є його дискреційними повноваженнями.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Південного регіону щодо незастосування базового місяця січня 2008 для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 21.07.2017 по 28.02.2018.

Зобов`язав Військово-медичний клінічний центр Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язав Військово-медичний клінічний центр Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Військово-медичний клінічний центр Південного регіону подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не звернув увагу,що у період до січня 2016 року, Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, пов`язував базовий місяць для індексації грошових доходів, із зміною складових грошового забезпечення, а не лише посадового окладу;

- суд першої інстанції не приділив уваги, що позивачка відповідно до укладеного контракту з Міністерством Оборони України почала проходити військову службу в Збройних Силах України тільки з 21 липня 2017 року, тобто позивачці в липні 2017 року був встановлений посадовий оклад, тому при нарахуванні індексації базового місяця при певних умовах необхідно рахувати базовий місяць який настає після липня 2017 року.

.

У відзиві на апеляційну скаргу представник військової частини НОМЕР_2 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Обставини справи.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , з 21.07.2017 по 26.11.2020 проходила військову службу на посаді медичної сестри відділення хірургічної інфекції та термічних пошкоджень клініки (торакальної хірургії та термічних пошкоджень) Військово-медичного клінічного центру Південного регіону з 6 тарифним розрядом у військовому званні «молодший сержант».

Згідно наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 26.11.2020 № 67РС (по стройовій частині) посаду здала та була виключена із списків особового складу частини.

20 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася Військово-медичного клінічного центру Південного регіону із заявою про проведення нарахування та виплату нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 21.07.2017 по 28.02.2018.

28.01.2021 листом №468 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону відмовлено в задоволенні заяви позивача, оскільки за період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація не нараховувалася та не виплачувалася.

Вважаючи неповну виплату сум індексації військовою частиною протиправною, позивач звернувся за судовим захистом до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №420/1710/21 визнано протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (вул.Пироговська,2/2, м.Одеса, 65044, ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), індексації грошового забезпечення за період з 21.07.2017 по 28.02.2018 .

Зобов`язано відповідача, Військово-медичний клінічний центр Південного регіону () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2017 по 28.02.2018 .

В решті позову відмовлено.

На виконання рішення суду позивачці нараховано індексацію у розмірі 161,40 грн. щомісячно з підстав визначення базового місяця липень 2017 року (а.с.18), що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач застосував неправильний базовий місяць для індексації грошового забезпечення, замість січня 2008 року, відповідач застосував липень 2017 року. Такий висновок суд першої інстанції зробив на основі того, що базовий місяць для індексації грошового забезпечення, згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, є той, у якому відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців. Оскільки посадові оклади військовослужбовців не змінювались, починаючи з січня 2008 року до березня 2018 року, то січень 2008 року, як місяць в якому відбулось останнє підвищення посадових окладів військовослужбовців є базовим за період, починаючи з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).

Частинами 1, 5 ст.2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-111) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабміну України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця) врегульовано п.5 Порядку №1078.

Відповідно до положень пункту 5 Порядку №1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 29.01.2014 №36, які діяли до 01.12.2015) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Отже, з наведеного вище можна зробити висновок, що нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців у період з 2008-2015 роки було визначено таким, що базовим місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому збільшене грошове забезпечення, незалежно від того, яка його щомісячна складова була збільшена.

Таким чином, як вбачається з архівної довідки, наданої Територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони України нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача в період з 2008-2015 роки здійснювалась відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка вступила в силу з 01.01.2008 та Порядку №1078 в редакції до 01.12.2015 року.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 (зі змінами згідно постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013, яка застосовується з 01.12.2015 ) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Вищенаведене свідчить, що з грудня 2015 року змінено правове регулювання питання визначення індексу споживчих цін (фактично базового місяця), відповідно до якого його визначення за 1 або 100% пов`язано із, зокрема, підвищенням посадових окладів.

Абзацом 1 п.3 постанови Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013 передбачено, що:

міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Слід зазначити, що вказані дії по відношенню до військовослужбовців вчинено шляхом прийняття постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, та яка набрала чинності з 01.03.2018.

За таких умов, в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 встановлення індексу споживчих цін за 1 або 100% із прив`язкою до підвищення посадових окладів по відношенню до військовослужбовців стало неможливим, оскільки застосування п.5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013 слід нерозривно пов`язувати з фактом такого підвищення, яке мало відбутися після 01.12.2015 .

Доводи позивача, що базовим місяцем для періоду з 21.07.2017 по 28.02.2018 є січень 2008 року обґрунтовуються фактом прийняття постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294, якою з 01.01.2008 затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців, та яка діяла до дати набрання чинності постанови №704.

При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для застосування місяця "січень 2008 року" як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 21.07.2017 по 28.02.2018.

Так, пункт 5 Постанови № 1078 до 15.12.2015 - дня набрання чинності Постановою № 1013, мав іншу редакцію, де було зазначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Колегія суддів вважає дані доводи помилковими, оскільки ретроспективне поширення дії п.5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів постановою №1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить дії правових норм в часі.

Також , колегія суддів акцентує на тому, що ОСОБА_1 , з 21.07.2017 почала проходити військову службу на посаді медичної сестри відділення хірургічної інфекції та термічних пошкоджень клініки (торакальної хірургії та термічних пошкоджень) Військово-медичного клінічного центру Південного регіону з 6 тарифним розрядом у військовому званні «молодший сержант», отже позивачці тільки в липні 2017 року був встановлений посадовий оклад.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для встановлення базовим місяцем січня 2008 року для періоду з 21.07.2018 по 28.02.2018.

Крім того, на виконання рішення суду за період з 21.07.2018 по 28.02.2018 позивачу також було виплачено індексацію грошового забезпечення (а.с.18).

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі, що розглядається є правомірність встановлення відповідачем базового місяця іншого, ніж визначено позивачем - січень 2008 року.

Як вбачається зі змісту вимог позовної заяви, позивач не заперечує факту нарахування та виплати йому індексації за період з 21.07.2018 по 28.02.2018. Підставою для звернення до суду стала незгода позивача з встановленням йому іншого базового місяця ніж січень 2008 року за оспорюванні періоди.

Проте, з рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року вбачається, що суд, не дослідивши повністю обставин справи, повторно зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію за період з 21.07.2018 по 28.02.2018, що вже було зроблено відповідачем на виконання рішення суду від 05.04.2020.(а.с.18)

Отже, суд першої інстанції фактично зобов`язав Військово-медичний клінічний центр Південного регіону вчинити дії, які вже були здійснені.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, суд зазначає таке.

Згідно вимог статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати № 2050-III від 19.10.2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 вказаного Законукомпенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно змісту статті 6 визначається, що компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

У відповідності до вимог п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Водночас, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що ані Закон України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати, ані Порядок № 159 не ставлять у залежність право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що право на компенсацію за порушення строків виплати доходів виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат. Оскільки за приписами Конституції України та КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, а право на отримання компенсації відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати не постановлено у залежність від порядку виплати доходів, то позивач має право на компенсацію втрати частини своїх доходів у зв`язку з невчасною виплатою індексації грошового забезпечення.

Також, доходячи вказаного висновку, колегія суддів враховує, що така позиція відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені, зокрема, у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, а також висновкам Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі 523/1124/17, від 17 липня 2019 року у справі № 825/2023/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 826/12938/16, від 08 вересня 2020 року у справі № 810/2837/18, від 16 жовтня 2020 року у справі № 825/2381/16.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив частково неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також сформував висновки, що не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року в частині визнання протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Південного регіону щодо незастосування базового місяця січня 2008 для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 21.07.2017 по 28.02.2018 та зобов`язання Військово-медичний клінічний центр Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 21.07.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року- скасувати.

Ухвалити у цій частині позовних вимог нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року по справі № 420/13098/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.