Справа № 420/14007/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/14007/21
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2021р. у справі №420/14007/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виразились в обмеженні максимального розміру пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі № 420/4546/21: з 01.04.2019 р. сумою 15348,80 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 29480,30 грн.; з 01.07.2021 р. сумою 18540,00 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 29623,10 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі № 420/4546/21, виходячи з основного розміру пенсії 82% грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру, та здійснити виплату донарахованих сум;

- зобов`язати Пенсійний фонд України, у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1279 Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги, здійснити фінансування виплати, перерахованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/4546/21, виходячи з основного розміру пенсії 82% грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що під час проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019р. Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області безпідставно зменшено основний розмір пенсії з 82 % на 80 % грошового забезпечення та обмежено розмір виплачуваної пенсії десятьма прожитковими мінімумами.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовними вимогами не погоджувалось та вважало їх необґрунтованими з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, наголошуючи, зокрема, на тому, що передбачені ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, під час проведення перерахунку пенсії позивача, ГУ ПФУ в Одеській області застосовно цілком правомірно.

Згідно із поданим Пенсійним фондом України до суду першої інстанції відзивом на позовну заяву позивачем пропущено визначені приписами чинного процесуального законодавства строки звернення до суду з даною позовною заявою. Також, відповідач стверджує, що Пенсійний фонд України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок. Спеіальних підрозділів, які безпосередньо виплачують пенсію одержувачам в Пенсійному фонді України не створено. Повноважень формувати виплатні документи (списки на виплату пенсії, відомості тощо) шляхом включення до них нарахованих конкретним одержувачам сум пенсії та підписувіати їх Пенсійний фонд України не має.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року по справі № 420/14007/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо обмеження виплати з 01 квітня 2019 року та з 01 липня 2021 року, перерахованої йому на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22 січня 2021 року №ЮО97502, пенсії максимальним розміром (з 01.04.2019 року сумою 15348,80 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 29480,30 грн., з 01.07.2021 р. сумою 18540,00 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 29623,10 грн.) та зменшення основного розміру пенсії з 82% на 80% грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22 січня 2021 року №ЮО97502.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 квітня 2019 року та з 01 липня 2021 року виплату ОСОБА_1 пенсії, перерахованої з 01 квітня 2019 року та з 01 липня 2021 року на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22 січня 2021 року №ЮО97502 з основним розміром 82% грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції вказав на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 82% до 80% грошового забезпечення та застосування обмеження перерахованої пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність при перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано апеляційну скаргу в якій зазначено про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що відбулися зміни грошового забезпечення позивача, а тому перерахунок пенсії здійснено з урахуванням положень ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також, відповідач наголошував, що передбачені ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, під час проведення перерахунку пенсії позивача, ГУ ПФУ в Одеській області застосовно цілком правомірно. Крім того, на думку відповідача, не можливо зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати рішення суду шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове його виконання здійснюється в порядку, передбачному Законом України «Про виконавче провадження».

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що пенсію по інвалідності ОСОБА_1 отримує відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З матеріалів спарви убачається, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсії особам, як звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.01.2018р. здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення.

Не погоджуюсь із зменшенням основного розміру пенсії з 82 % до 80% відповідних сум грошового забезпечення, позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року по справі №420/7071/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення з 01.01.2018 року раніше призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» основного розміру пенсії з 82% до 80% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.01.2018 року здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення, згідно з довідкою Одеського обласного військового комісаріату від 02.04.2018 року № ЮО97502 та перерахунку пенсії від 09.10.2017 року з врахуванням усіх належних ОСОБА_1 виплат без обмеження пенсії максимальним розміром.

В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вищеозначеного рішення суду, 24.01.2020 року Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.01.2018 року, у виходячи із основного розміру пенсії 82% грошового забезпечення.

У подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, по справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18 набрало законної сили 05.03.2019 року.

Вищеозначене послугувало підставою для виготовлення Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки оновленої довідки №ЮО97502 від 22.01.2021 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Отримавши вказану довідку позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії.

За насілдками розгляду означеного звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено ОСОБА_1 , що підтсав для проведення перерахунку пенсії немає.

Не погодившись із відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021р. у справі №420/4546/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № ЮО97502 від 22.01.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО97502 від 22.01.2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовлено.

На виконання вищевказаного рішення окружного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № ЮО97502 від 22.01.2021 року, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019 року.

Під час означеного перерахунку органом Пенсійного фонду зменшено основний розмір пенсії ОСОБА_1 з 82 % на 80 % грошового забезпечення та обмежено розмір виплачуваної пенсії десятьма прожитковими мінімумами.

Не погодившись із зменшенням основного розміру пенсії з 82 % на 80 % грошового забезпечення та застосуванням до пенсії обмеження максимального розміру ОСОБА_1 за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992року № 2262-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з ч.ч.1.2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011року, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 1 травня 2014року, до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80", та цифри "80" замінено цифрами "70", відповідно.

При цьому, суд вважає за доцільне наголосити, що внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", та Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" зміни до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються лише порядку призначення пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяких інших осіб у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, та в жодному разі не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Приписами ч.1 ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За правилами ст.22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Отже, з урахуванням наведеного, апеляційним судом установлено, що при розрахунку пенсії позивача підлягають застосуванню положення ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, з урахуванням якої розмір пенсії позивача повинен становити 82% від грошового забезпечення.

Таким чином, судом з`ясовано, що відповідачем - ГУ ПФУ в Одеській області до спірних правовідносин безпідставно застосовано положення Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", та зменшено ОСОБА_1 розрахований розмір пенсії з 82% до 80% грошового забезпечення, оскільки відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони, та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо зниження основного розмірі пенсії ОСОБА_1 з 82% до 80% грошового забезпечення під час її перерахунку на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021р. у справі №420/4546/21.

Стосовно обмеження Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області під час проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії максимальним розмірок, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності 01.10.2011 року), приписами статті 2 якого визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII.

Згідно із пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016р.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016р. № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто, заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема, у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому, Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення установлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016р. № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016 та Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Водночас, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. Як зазначено Європейським судом з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями статті 6 КАС України пепердбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 р. у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019р., що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016, а не норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI.

Тому, обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, є протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021р. по справі №400/2085/19, яка є останньою на час розгляду даної справи та має враховуватися судом апеляційної інстанції.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно того, що Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно під час перерахунку обмежено пенсію позивача максимальним розміром.

При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи скаржника стосовно наявності у межах спірних правовідносин спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки за наслідками дослідження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі № 420/4546/21, на підставі якого проведено спірний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , колегією суддів установлено, що судом не досліджувались та відповідна правова оцінка не надавалась питанням стосовно зменшення основний розмір пенсії ОСОБА_1 з 82 % на 80 % грошового забезпечення та обмеження розміру виплачуваної пенсії десятьма прожитковими мінімумами.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи Головного управління ПФУ в Одеській області.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року у справі №420/14007/21 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Танасогло Т.М.