Справа № 640/32688/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Грибан І.О.

Лічевецького І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України України в м. Києві, в якому, з урахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.10.2020 р. за вих. № 2600-0314-8/146371 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.09.2020 року за вих. № 9996 про призначення пенсії відповідно до п.1 ч. 2 ч. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із врахуванням відомостей про пільговий стаж за Списком № 1, що зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 , у довідці № 418 від 14.11.2014 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та призначити ОСОБА_1 пенсію па пільгових умовах за Списком № 1 з 28 вересня 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.10.2020 р. №03 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.09.2020 р. № 9996 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що надані позивачем документи не можуть бути враховані, оскільки, видані підприємствами, які розташовані на тимчасово окупованій території.

06 грудня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року продовжено строк розгляду справи за апеляційною Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - на 15 (п`ятнадцять) днів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Алчевським МВ УМВС України в Луганській області 09 липня 1997 року.

ОСОБА_1 досяг 50-річного віку, у зв`язку з чим, 28 вересня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.09.2020 р., Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 07.10.2020 р. прийнято рішення № 03 про відмову у призначенні пенсії за віком по Списку №1, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Листом від 15 жовтня 2020 року № 2600-0314-8/146371 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено ОСОБА_1 , що довідка № 418 від 14.11.2014 р. видана Відкритим акціонерним товариством «ШАХТОБУДІВЕЛЬНИК» ДХК «ЛУГАНСЬКВУГЛЕБУД», яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, тому зазначена довідка не може бути врахована при призначенні пенсії.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно частини 1 статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзаців 1-2 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийняло рішення від 07 жовтня 2020 року № 03 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком по Списку №1, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (а.с. 46).

Листом від 15 жовтня 2020 року № 2600-0314-8/146371 відповідач повідомив позивача про те, що довідка № 418 від 14.11.2014 р. видана Відкритим акціонерним товариством «ШАХТОБУДІВЕЛЬНИК» ДХК «ЛУГАНСЬКВУГЛЕБУД, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, тому зазначена довідка не може бути врахована при призначенні пенсії (а.с. 47).

Водночас, матеріали справи свідчать, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не заперечує наявність у позивача достатнього загального стажу та досягнення позивачем віку для призначення пенсії на пільгових умовах, а, отже, спірним є наявність у позивача стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Згідно записів в трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював на посадах в наступних підприємствах:

- з 01.09.1985 р. по 11.07.1988 р. навчався в СПТУ №40;

- з 16.08.1988 р. по 07.12.1988 р. працював учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею на Чернухинском ШСУ треста «Ворошиловградуглестрой»;

- з 08.12.1988 р. по 02.11.1990 р. проходив службу в Радянській армії;

- з 02.12.1990 р. по 15.02.1991 р. працював підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем Чернухинском ШСУ треста «Ворошиловградуглестрой»;

- з 16.02.1991 р. по 31.05.1991 р. працював підземним прохідником 4 розряду з повним робочим днем Чернухинском ШСУ треста «Ворошиловградуглестрой»;

- з 01.06.1991 р. по 30.11.1999 р. працював підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем Чернухинском ШСУ треста «Ворошиловградуглестрой»;

- з 08.12.1999 р. по 20.12.2001 р. працював директором ЧПККФ «Медос Плюс»;

- з 20.12.2001 р. по 16.11.2006 р. працював керівником КСП «Отделстрой» ПСОКП;

- з 17.11.2006 р. по 05.12.2007 р. працював комерційним директором ЧП ПКФ «Елліс»;

- з 06.12.2007 р. по 12.12.2008 р. працював директором ВКФ «Еліт»;

- з 15.04.2009 р. по 30.11.1993 р. працював директором ВКФ «Еліт»;

- з 27.04.2011 р. по 31.08.2011 р. працював начальником домоуправління №8;

- з 01.09.2011 р. по 04.06.2013 р. працював заступником директора ПП «Лугань будсервіс»;

- з 01.02.2019 р. працює фахівцем відділу телемаркетингу ТОВ «Ізі Сейлс».

Разом з трудовою книжкою та іншими документами, позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві подано довідки підприємств, де він працював протягом періодів, що відображені в його трудовій книжці, про пільговий характер роботи по списку №1, зокрема:

- Довідку № 418 від 14.11.2014 р., надану Відкритим акціонерним товариством «Шахтобудівельник» ДП ДХК «Луганськвуглебуд» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів якою, підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Чернухинском ШСУ треста «Ворошиловградуглестрой» і за період з 16.08.1988 р. по 07.12.1988 р. виконував гірничі роботи за професією/посадою: «ученик подземного горнорабочего с полным рабочим днем под землей, участок №2», що передбачена Списком №1; за період з 02.12.1990 р. по 15.03.1991 р. виконував гірничі роботи за професією/посадаю: «подземный горнорабочий 2 разряда с полным рабочим днем под землей», що передбачена Списком № 1; за період з 16.03.1991 р. по 30.11.1999 р. виконував гірничі роботи за професією/посадою: «подземный проходчик с полным рабочим днем под землей», що передбачена Списком № 1. Підставою для видачі довідки слугували ЕТКС, особова карточка Т-2, накази, розрахункові відомості, т. №643, табеля спусків-виходів в шахту.

- Довідку Відкритого акціонерного товариства «Шахтобудівельник» ДП ДХК «Луганськвуглебуд» від 14.11.2014 р. № 417, згідно якої, ОСОБА_1 дійсно працював Чернухівському шахтобудівельному управлінні тресту «Ворошиловградуглестрой» в період з 16.08.1988 р. по 07.12.1988 р. у якості учня підземного гірничого з повним робочим днем під землею; з 02.12.1990 р. був прийнятий підземним гірничим 2 розряду, з 16.02.1991 р. переведений підземним прохідником 4 розряду, з 01.06.1991 р. переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем. Звільнений з 30.11.1999 р. за власним бажанням.

Як зазначає відповідач, надані довідки про підтвердження наявного пільгового стажу роботи з ВАТ «Шахтобудівельник» ДП ДХК «Луганськвуглебуд» видані організацією, яка знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Отже, зазначені довідки, на думку відповідача, є недійсними і не створюють правових наслідків, тому не можуть бути враховані при визначенні права на пенсію.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку вказаним посиланням апелянта, зазначає наступне.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах наказом Міністерства праці та соціальної політики затверджено від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах ( далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За приписами п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Матеріалами справи підтверджується, що і не заперечується відповідачем, при зверненні позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії позивачем подана копія трудової книжки, в якій містяться записи про періоди роботи позивача, а також посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів та відповідно оформлені належним чином.

Зазначені записи в трудовій книжці позивача в установленому порядку недійсними не визнані.

Необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Також, з аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм Порядку №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

У свою чергу, позивачем надано трудову книжку, яка є єдиним і беззаперечним доказом, що останній має право на пенсію відповідно до вищезазначених правових норм чинного законодавства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №156/173/17.

Відмова відповідача у призначенні пенсії мотивована, в тому числі, у зв`язку з тим, що документи додані позивачем на підтвердження пільгового трудового стажу, видані органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, а тому є недійсними і не створюють правових наслідків, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на наступне.

Так, в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності інформації, у зв`язку з наданням довідки органом, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у справі №344/16404/16-а, від 21 лютого 2020 року у справі №701/1196/16-а.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі №711/10426/16-а, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду, у постановах від 25.09.2018 у справі №242/65/17 та від 11.07.2019 у справі №423/1156/17.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем належними і допустимими доказами підтверджено його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у той час. як відповідачем дані обставини спростовано не було.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач прийняв не законне рішення, яким відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, чим обмежив право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 28 вересня 2020 року не підлягають задоволенню, оскільки, вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема, пільгового для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені під час розгляду заяви позивача, а тому, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, судом першої інстанції правомірно зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.09.2020 р. № 9996 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Грибан І.О.

Лічевецький І.О.