Справа № 200/11900/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року справа №200/11900/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сізонова Є.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Виноградської О.В.,

представника Офісу Генерального прокурора Кожушка В.Е.,

представника Донецької обласної прокуратури Сельської О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 р. у справі №200/11900/21 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г., повне судове рішення складено 01.11.2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення різниці у заробітку, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження Офісу Генерального прокурора від 30.08.2021р. №171дп-21;

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 31.08.2021р. №280к про звільнення з посади керівника Донецької обласної прокуратури у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених від відповідної адміністративної посади (п.3 ч.1 ст.41 Закону України «Про прокуратуру»);

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора в особі Генерального прокурора поновити на посаді керівника Донецької обласної прокуратури з 02.09.2021;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури різницю заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи з 02.09.2021р. до дати винесення судом рішення по суті спору включно.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.09.2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення різниці у заробітку, направлено за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва, розташованого за адресою: 01051, м. Київ, вул. Болбочана Петра, 8, корпус 1, для продовження розгляду справи.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, вважає її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду Донецьким окружним адміністративним судом.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було враховано, що у позові, серед інших вимог, позивач просив визнати протиправним і скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження Офісу Генерального прокурора від 30.08.2021р. №171дп-21 з підстав відсутності визначених законом повноважень по вирішенню питання щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади. Приймаючи спірну ухвалу, суд першої інстанції передчасно надав оцінку зазначеній позовній вимозі до Кадрової комісії без розгляду та вирішення справи по суті.

Позивач зазначає, що згідно вимог ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. З огляду на те, що він зареєстрований та мешкає у Донецькій області, а одним з відповідачів є Донецька обласна прокуратура, то даний спір підсудний Донецькому окружному адміністративному суду.

Також, судом не було враховано відсутність у Кадрової комісії повноважень на прийняття спірного рішення.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому Офіс Генерального прокурора проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 27 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинної з 08.02.2020р.) визначена виключна підсудність, згідно частини 1 якої адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Отже, з 08 лютого 2020 року адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, підсудні Окружному адміністративному суду міста Києва.

25.09.2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX (далі Закон № 113-ІХ), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Згідно п.п. 2 п.21 р. II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113 з дня набрання чинності цим Законом члени і голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вважаються звільненими з посади, а їх повноваження вважаються достроково припиненими.

У відповідності до п.п.7 п.22 р. II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113 тимчасово, до 1 вересня 2021 року в Офісі Генерального прокурора, в обласних прокуратурах утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення: розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем оскаржується рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження Офісу Генерального прокурора від 30.08.2021р. №171дп-2 «Про наявність підстав для звільнення прокурора з адміністративної посади».

Враховуючи, що позивач в даній справі оскаржує індивідуальний акт органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що за правилами виключної підсудності, встановленої статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України, даний спір підлягає розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва.

За приписами пункту 3 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно передано справу за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Посилання позивача на справу № 200/1256/20-а колегія суддів вважає безпідставним, оскільки звернення до суду з позовом у цій справі було у січні 2020р., тобто до внесення змін до статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи позивача щодо відсутності у Кадрової комісії повноважень на прийняття спірного рішення не впливають на підсудність цієї справи, оскільки за правилами статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України виключна підсудність поширюється на справи щодо оскарження будь-яких рішень органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Стосовно решти доводів сторін суд відзначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 р. у справі № 200/11900/21 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 р. у справі № 200/11900/21- залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 18 січня 2022 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 18 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 18 січня 2022 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко