Справа № 160/17061/21
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/17061/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року (суддя 1-ї інстанції Рябчук О.С.) у справі №160/17061/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправною відмову Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, викладену в листі №183 від 18.03.2021 року, в задоволенні запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації (вих. № 3 від 28 лютого 2021 року), та наданні ОСОБА_1 запитуваної інформації, а саме: адрес у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік незадіяних земельних ділянок і майнових об`єктів (приміщень) комунальної форми власності Межиріцької ОТГ, які можуть бути передані в користування; копії переліку незадіяних земельних ділянок і майнових об`єктів (приміщень) комунальної форми власності Межиріцької ОТГ, які можуть бути передані в користування; зобов`язання Виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 адреси у мережі Інтернет сторінки на веб-сайті Межиріцької ОТГ, та сторінки на Єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на яких оприлюднений у формі відкритих даних, перелік незадіяних земельних ділянок і майнових об`єктів (приміщень) комунальної форми власності Межиріцької ОТГ, які можуть бути передані в користування; копії переліку незадіяних земельних ділянок і майнових об`єктів (приміщень) комунальної форми власності Межиріцької ОТГ, які можуть бути передані в користування.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 28 лютого 2021 року звернувся до сільського голови Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області з запитом вих.№ 3 на отримання публічної інформації. 19 березня 2021 року ОСОБА_1 отримано відповідь на запит № 183, якою повідомлено щодо відсутності адресів у мережі інтернет, на яких оприлюднено у формі відкритих даних, переліку незадіяних земельних ділянок і майнових об`єктів (приміщень) комунальної форми власності Межиріцької ОТГ, які можуть бути передані в користування. Вважаючи таку бездіяльність відповідача грубим порушенням Закону України "Про доступ до публічної інформації", позивач звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року позов задоволено.

На вказане рішення суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та в цій частині прийняти нове судове рішення про стягнення суми таких витрат.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми процесуального права при вирішенні питання розподілу судових витрат.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якій просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що судом першої інстанції вірно надано оцінку поданих доказів щодо вирішення питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга відповідача на рішення суду повернута з підстав несплати судового збору.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року позов у цій справі задоволено.

Проте у рішенні судом першої інстанції зроблено висновок, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскілки дослідивши подані позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу документи, позивачем не надано доказів понесення фактичних витрат на оплату надання професійної правничої допомоги.

Переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Так, норми статті 134 КАС України регулюють питання, пов`язані з витратами сторін на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З аналізу наведених норм КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач уклав договір про надання правової (правничої) допомоги №17/02-6 від 17.02.2021 р., а також додаток № 1 до договору № 17/02-6 від 17.02.2021р. Перелік та орієнтовна вартість послуг з надання професійної правової допомоги; додаткову угоду №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №17/02-6 від 01.09.2021 р.;

Сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг від 17.09.2021 року; звіт про виконання договору від 17 вересня 2021 року.

У свою чергу, відповідачі у відзивах на позовну заяву, зокрема, заперечували співмірність, обґрунтованість та справедливість розміру витрат, які заявлені позивачем до стягнення.

Колегія суддів зазначає, що подані позивачем документи в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу, які були вчинені адвокатом, як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта.

При цьому, дана справа є справою незначної складності (малозначна справа), розгляд якої здійснювався в порядку письмового провадження без участі сторін.

Крім того, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу, що, з огляду на предмет спору у даній справі, позовні вимоги не направлені на захист порушеного права позивача, а лише стосуються питання можливого недотримання процедурних питань відповідачем.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Тобто, мета позову та необхідність оплати витрат на професійну правничу допомогу не є співмірними.

З огляду на викладене, є вірними висновки суду першої інстанції, що витрати на правничу допомогу є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі №160/17061/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак