Справа № 120/2731/21-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2731/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

26 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Македонського О.В.,

представника відповідача: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Подільської митниці Держмитслужби до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2021 року Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними та скасовано податкові - повідомлення рішення №, №, №, № від 10.02.2021 року, винесені Головним управлінням ДПС у Вінницькій області стосовно Подільської митниці Держмитслужби;

- визнано протиправним та скасовано рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 10.02.2021, прийняте Головним управлінням ДПС у Вінницькій області стосовно Подільської митниці Держмитслужби;

- стягнуто на користь Подільської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що за наслідком проведеної документальної позапланової виїзної перевірки Подільської митниці ДФС, відповідачем було встановлено ряд порушень податкового законодавства, які відображені в акті перевірки №301/02-32-07-12-08/39510664 від 16.01.2021 року. На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення та рішення про застосування штрафних (фінансових ) санкцій. Стосовно окремих порушень, встановлених в ході проведеної перевірки, відповідач вказує, що під час проведення перевірки платником надано копію платіжного доручення №135 від 06.09.2017 року, відповідно до реквізитів якого встановлено:

платник Вінницька митниця ДФС,

отримувач УК у м.Вінниці/м.Вінниця/24060300

кредитний рахунок №0002

сума 18883,80 грн.

призначення платежу - *;39510664;3507010; військовий збір 1,5% із премії, нарахованої у вересні 2017 року. Перераховано повністю.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України "Про бюджетну класифікацію" від 14.01.2011 року №11 (зі змінами та доповненнями) затверджено класифікацію доходів бюджету. Згідно з наказом коди бюджетної класифікації розділені по групам: код 10000000 найменування податкові надходження; код 20000000 найменування неподаткові надходження; код 30000000 найменування доходи від операцій з капіталом; та інші.

Враховуючи вказане, в реквізитах платіжного доручення позивачем неправильно зазначено код бюджетної класифікації 24060300 "Інші надходження" , що відноситься до групи "20000000 неподаткові надходження", в зв`язку із чим ініційована платником до сплати сума податкового зобов`язання не була зарахована як податкове надходження та не відображена в жодній інтегрованій картці платника податків.

Зазначаючи про порушення п.4 ч.2 ст.6 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відповідач вказує на несвоєчасне подання позивачем звіту № про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою №Д4, а саме за червень 2015 року (граничний термін подання 20.07.2015 року, фактично подано 21.07.2015 року.)

Щодо порушень абзацу 4.п.63.3 ст.63 ПК України відповідача вказує на неподання Вінницькою митницею ДФС до ГУ ДПС у Вінницькій області повідомлення про об`єкт оподаткування за адресою Україна, Вінницька обл., Піщанський район, смт. Піщанка, вул. Центральна, будинок 40, який експлуатується позивачем (форма №20-ОПП)

Вказане порушення відповідач обґрунтовує п.117.1 ст.117 ПК України, відповідно до якого неподання у строки та у випадках передбачених цим Кодексом заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог, установлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність - 1020 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що на виконання вимог наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 22.12.2020 року №457к, у період з 23.12.2020 року по 11.01.2021 року податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Вінницької митниці ДФС з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 23.12.2020 року, правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 25.11.2014 року по 23.12.2020 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем було складено акт від 16.01.2021 року №301/02-32-07-12-08/39510664, яким податковий орган встановив порушення:

- п.54.2 ст.54, пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.1 "е" ст. 176, п.176.2 "а" ст.176, пп.1.4 пп.1.6 п.16 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, а саме : несвоєчасне перерахування до бюджету суми узгодженого податкового зобов`язання, самостійно визначеного податковим агентом Вінницька митниця ДФС з військового збору з доходів за період з 01.01.2017 року по 23.12.2020 року у загальній сумі 523482,64 грн;

- пп. 168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.1 "е" ст. 176, п.176.2 "а" ст.176, пп.1.4 пп.1.6 п.16 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, а саме: несплата, неперерахування до бюджету суми узгодженого податкового зобов`язання, самостійно визначеного податковим агентом Вінницька митниця ДФС з військового збору (основний платіж) з доходів за період з 01.01.2017 року по 23.12.2020 року у загальній сумі 18883,83 грн;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI ( зі змінами та доповненнями), пункту 1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435, а саме: несвоєчасне подання звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2015 року;

- абзацу 4. п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755 (із змінами та доповненнями) розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року за №462) (із змінами та доповненнями), в частині неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Додаток 10 до Порядку обліку платників податків і зборів з ознакою надання інформації 1-первинне надання інформації про об`єкти оподаткування за формою №20-ОПП.

На підставі висновків акту перевірки про виявлені порушення податковим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ від 10.02.2021 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 19019,25 грн, в тому числі 18883,83 грн. сума грошового зобов`язання та 135,42 грн. пеня;

№ від 10.02.2021 року, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 1020 грн. за порушення п. 63.3 ст. 63, п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 117.1 ст. 117 ПК України;

№ від 10.02.2021 року, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з військового збору в сумі 489571,63 грн. позивача на підставі ст. 126 ПК України зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% від вказаної суми, а саме 48957,16 грн.;

№ від 10.02.2021 року, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з військового збору в сумі 44180,23 грн позивача на підставі ст. 126 ПК України зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% від вказаної суми, а саме 8836,05 грн.

Також податковим органом було прийнято рішення № від 10.02.2021 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", за червень 2015 року та застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 170,00 грн.

Незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій зумовила його звернення до суду з цим позовом, при вирішення якого суд виходить з такого.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, Податковий кодекс України ( далі - ПК України), регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 1.4 п. 16.1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата військового збору до бюджету здійснюється в порядку встановленому статтею 168 Податкового кодексу України.

Згідно з п.54.2 ст.54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Податковий агент відповідно до п.57.1 ст.57 абзацу другого ПК України зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

У пп.14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК України зазначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа, самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розд. IV ПКУ, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розд. IV ПКУ.

Податковим агентом, відповідно до п.18.1 ст.18 Податкового кодексу України, визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПКУ)

Підпунктом 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу встановлено, що податковий агент (визначення терміну якого наведено у ст. 14.1.180 п.14. ст.14 цього Кодексу), який нараховує (виплачує, надає) оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПКУ.

Згідно з п.171.1. ст.171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до пп. 168.1.2 п.168.1 ст 168 ПКУ податок сплачується до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

У пп.168.1.5 п.168.1 ст 168 Податкового кодексу України зазначено, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується платнику податку, то податок , який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з положеннями п.51.1 ст.51 ПКУ податковий агент зобов`язаний подавати у строки встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку.

Відповідно до пп.1.2 пп.1.3 п.16-1 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформ Збройних сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору становить 1,5% від об`єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 цього пункту.

Надаючи оцінку висновкам відповідача щодо порушення позивачем строків сплати грошового зобов`язання з військового збору та, відповідно, визначаючись щодо правомірності винесення відповідачем податкових повідомлень рішень № від 10.02.2021 року, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з військового збору в сумі 489571,63 грн. позивача на підставі ст. 126 ПК України зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% від вказаної суми, а саме 48957,16 грн.; та № від 10.02.2021 року, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з військового збору в сумі 44180,23 грн позивача на підставі ст. 126 ПК України зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% від вказаної суми, а саме 8836,05 грн., а також № від 10.02.2021 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 19019,25 грн, в тому числі 18883,83 грн. сума грошового зобов`язання та 135,42 грн. пеня; суд зауважує таке.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Саме керуючись наведеною нормою та вважаючи, що позивачем допущено прострочення сплати грошового зобов`язання з військового збору на належний рахунок, податковий орган і застосував до позивача штрафні санкції та збільшив суму грошового зобов`язання з військового збору.

Разом з тим, вирішуючи даний спір суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст.45 Бюджетного кодексу України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин ) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та виконавчі органи міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення) рад координують діяльність відповідних органів стягнення щодо виконання визначених для територій показників доходів бюджету.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Порядок зарахування до державного бюджету коштів, що отримуються установами України, які функціонують за кордоном, та власних надходжень державних і комунальних вищих навчальних закладів, наукових установ та закладів культури, отриманих як плата за послуги, що надаються ними згідно з основною діяльністю, благодійні внески та гранти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Перелік податків і зборів та інших доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (у редакції від 23.07.2015 чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Відповідно до розділу 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року №122, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2002 року за №594/6882, єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Згідно з п.2.1 розділу 2 зазначеного Положення єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, позивачем під час перерахування до Державного бюджету військового збору з доходів за період з 01.01.2017 року по 23.12.2020 року було допущено технічну помилку в частині зазначення коду бюджетної класифікації ( 24060300 ).

Тобто, зазначені кошти своєчасно та в повному обсязі зараховано до Державного бюджету, але за іншим кодом бюджетної класифікації, що підтверджується платіжним дорученням №135 від 06.09.2017 року (а.с.53).

Відтак, висновки акту перевірки про несплату та про несвоєчасність перерахування позивачем до Державного бюджету військового збору є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем необгрунтовано та протиправно прийнято податкові повідомлення - рішення № від 10.02.2021року, № від 10.02.2021 та № від 10.02.2021 року, в зв`язку з чим вони підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення № від 10.02.2021 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", за червень 2015 року , згідно з яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 170,00 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI ( зі змінами та доповненнями), пункту 1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435, платник податків зобов`язаний подавати звітність про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідачем було винесено вищезазначене податкове повідомлення-рішення.

Як встановлено судом, податковий орган згідно з п.7 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI ( зі змінами та доповненнями) застосував до платника єдиного внеску штрафні санкції за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку).

Суд зауважує, що направлення позивачем звіту саме 20.07.2015 року підтверджується квитанцією від 20.07.2015 року, час: 18:57:03, файл 664ZZZZZZZ3705E04IC.PFZ, про прийняття Звіту "Додаток 4 Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за період червень 2015 року, згідно з якою вказано, що звіт успішно прийнято до подальшого опрацювання (а.с.54). При цьому, системою було сформовано повідомлення, що за результатом приймання та обробки електронного звіту в Пенсійному фонді України буде сформовано другу квитанцію, яка буде надіслана на електронну пошту, з якої було відправлено звіт.

Оскільки, з незалежних від позивача причин, за результатом приймання та обробки електронного звіту друга квитанція 20.07.2015 року, а також дня наступного за днем надсилання не надійшла через збій в технічній роботі вказаної системи, митниця направила вказаний звіт повторно 21.07.2015 року.

Отже, наданими доказами підтверджується, що "Звіт "Додаток 4 Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за період червень 2015 року позивачем направлено з дотриманням строків визначених вищевказаним Порядком, оскільки з боку митниці були вчинені всі дії необхідні для вчасного подання звіту, а внаслідок збою в технічній роботі системи та не отримання митницею другої квитанції позивачем повторно було направлено вказаний звіт ще і 21.07.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що рішення № від 10.02.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 10.02.2021 року, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 1020 грн. за порушення п. 63.3 ст. 63, п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 117.1 ст. 117 ПК України суд звертає увагу на таке.

Склад податкового правопорушення, покладений в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення полягає в тому, що, як зазначає відповідач, позивачем не подані повідомлення за формою №20-ОПП до контролюючого органу, що є порушенням вимог пункту 63.3 статті 63, Податкового кодексу України. Зокрема, позивачем не подано інформацію про об`єкт оподаткування, що експлуатується позивачем за адресою Україна, Вінницька область, Піщанський район, смт. Піщанка, вулиця Центральна, будинок 40.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктом оподаткування, згідно з пунктом 22.1 статті 22 Податкового кодексу України, можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588 із змінами та доповненнями (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 8.1 Порядку платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку.

За положеннями пункту 8.2 Порядку об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування. Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Згідно з пунктом 8.4 Порядку повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, повязані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. 37. Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за ф. №20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.

Пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність у розмірі 1020 грн.

Як встановлено судом, за адресою: Україна, Вінницька область, Піщанський район, смт. Піщанка, вулиця Центральна, будинок 40 розташований митний пост "Піщанка", відомості про який занесені до реєстраційної картки платника податків та відповідно подавались до податкового органу разом із відомостями про інші об`єкти оподаткування (а.с.172 - 173).

Здійснивши аналіз наявних у матеріалах справи доказів в співставленні з нормами законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 1020 грн. за неподання довідки за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування, оскільки відповідно до п.117.1 ПК України штраф передбачений лише за неподання платником заяви про взяття його на облік за неосновним місцем обліку (форма 17-ОПП), а не за відсутність повідомлення про об`єкти рухомого та нерухомого майна (форма 20-ОПП).

Крім того, суд зазначає, що в акті перевірки не розкритий зміст даного порушення, не конкретизовано про що саме повинен був повідомити платник податків контролюючий орган, що ставить позивача в стан невизначеності ( а.с. 11 12 ). Відтак, в даному випадку відсутні підстави для застосування такої санкції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 січня 2022 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.