Справа № 159/6128/21
Суддя: Волкова Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/6128/21
Провадження № 2-а/159/17/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти з обслуговування міста Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Любохинця Івана Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Департаменту патрульної поліції (відповідач-1), поліцейського роти з обслуговування міста Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Любохинця Івана Сергійовича (відповідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №249661 від 12 жовтня 2021 року.

1. Стислий виклад позиції сторін

1.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що за змістом оскаржуваної постанови від 12.10.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною другою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс) у зв`язку із тим, що він о 14:28 год. 12.10.2021 знаходився у приміщенні магазину «АТБ» без засобів індивідуального захисту, що закривають ніс і рот (маски, респіратора).

Позивач вважає оскаржену постанову протиправною, просить її скасувати оскільки доказів про вчинення ним поставленого у провину правопорушення не надано. Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності працівник поліції не з`ясував чи наявна вина у діях позивача. Усупереч вимогам частини п`ятої статті 258 Кодексу, абзацу 2 частини третьої Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 (далі - Інструкція № 1376) не складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивач оспорював факт вчинення адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладені обставини, враховуючи порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність доказів про наявний склад поставленого у провину адміністративного правопорушення, позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

1.2. У відзиві на позовну заяву від 04.11.2021 представник Департаменту патрульної поліції у Волинській області позовних вимог не визнав. Позиція обґрунтована тим, що 12.10.2021 о 14:28 год. на спецлінію 102 надійшов виклик проте, що у громадському місці - приміщенні магазину «АТБ» (по вул. Незалежності, 83 у м. Ковель) чоловік відмовляється одягнути маску. Після встановлення особи порушника, розпочато розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , роз`яснено його права, заслухано усні пояснення. За наслідками розгляду справи працівником УПП ОСОБА_1 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 44-3 Кодексу на підставі постанови №249661 від 12 жовтня 2021 року.

Відповідач вважає оскаржену постанову такою, що відповідає вимогам чинного законодавства та у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач-2 правом подачі відзиву не скористався, відзиву до суду не подав.

2. Заяви клопотання учасників справи

Позивача 20.01.2022 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачі у судове засідання не прибули, хоча були належно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявили.

З огляду на встановлені обставини, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина третя статті 194, частина четверта статті 229 КАС України).

3. Рух справи у суді; інші процесуальні дії у справі

За вказаним позовом, який надійшов до суду 21.10.2021, ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду від 25.10.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити із особливостями, передбаченими статтею 286 КАС України. Судовий розгляд справи призначено на 02.11.2021, який було відкладено на 12.11.2021 (за клопотанням представника відповідача), 08.12.2021 (у зв`язку із заміною відповідача), 20.01.2022.

Ухвалою суду від 12.11.2021 замінено відповідача у даній справі - Управління патрульної поліції у Волинській області на департамент патрульної поліції; відповідачу встановлено строк для подачі відзиву.

Інші процесуальні дії у справі судом не вчинялись.

4. Встановлені судом обставини.

За змістом постанови серії ГАА № 249661 від 12.10.2021, винесеної поліцейським роти з обслуговування міста Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Любохинцем І.С.,ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 44-3 Кодексу та зазначено, що о 14:28 год. 12.10.2021 останній перебуваючи у приміщенні магазину «АТБ» по вулиці Незалежності, 83 у місті Ковель, знаходився без засобів індивідуального захисту, що закривають ніс і рот, тобто без респіратора або захисної маски у тому числі виготовленої самостійно; накладено штраф у сумі 255 грн.

5. Застосовані норми права; мотиви їх застосування.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб

У статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року (далі - Закон) визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі статтею 29 Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 41 Закону особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною другою статті 44-3 Кодексу передбачена відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача у справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено частиною другою статті 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з нормами статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною першою статті 222 Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, окрім іншого, про адміністративні правопорушення передбачені частиною другою статті 44-3 Кодексу.

Як визначено частиною другою статті 258 Кодексу протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (частина п`ята статті 258 Кодексу).

Вказана норма кореспондує із вимогами Інструкції № 1376, зокрема абзацом 2 частини третьої Розділу ІІ Інструкції.

На підставі наданого відповідачем відеозапису із нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що ОСОБА_1 оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення.

Доказів про виконання поліцейським вимог частини п`ятої статті 258 Кодексу щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 Кодексу відповідачами суду не надано.

Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно з частиною другою статті 33 Кодексу при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 245 Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Будь-яких доказів на спростування адміністративного позову відповідачем не надано.

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, оскільки судом встановлено порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності (зокрема не виконання вимог статті 258 Кодексу, абзацу 2 частини третьої Розділу ІІ Інструкції 1376 під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності), не спростування такої обставинами відповідачами відповідними доказами відповідно до статті 77 КАС України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

6. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись пунктом 3 частини першої статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 19, 139, 205, 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського роти з обслуговування міста Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Любохинця Івана Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 249661 від 12.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 454 (чотириста п`ятдесят чотири грн) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - поліцейський роти з обслуговування міста Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Любохинець Іван Сергійович, 43005, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Залізнична, 15; 45008, Волинська область, місто Ковель, вулиця Драгоманова, 19.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, ; адреса: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3.

Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2022.

Головуючий:Ю. Ф. Волкова