Справа № 340/3271/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2022 року м. Дніпросправа № 340/3271/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу апеляційну скаргу апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 (суддя Казанчук Г.П.) в адміністративній справі №340/3271/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради і у якому просив

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради, які полягають у зменшенні розміру щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 5 травня за 2020 рік;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 позов повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з вказаним позовом, у зв`язку з чим постановив ухвалу про повернення позовної заяви, чим порушив його право на доступ до правосуддя. Скаржник зазначає, що про можливе порушення свого права дізнався з інтернет видання в якому зазначено про рішення у зразковій справі з приводу належного розміру грошової допомоги до 5 травня. В подальшому шляхом моніторингу судової практики, дізнався про необхідність звернення до органу соціального захисту за відповіддю щодо порядку нарахування та виплати грошової допомоги, і лише отримавши відмову звернувся до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 22.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, установлених частиною 6 статті 161 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог цієї ухвали позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій зокрема вказав, що про невідповідність розміру допомоги до 5 травня за 2020 рік він дізнався із засобів масової інформації 25.10.2020 року. Згодом, шляхом моніторингу встановив, що рішення по зразковій справі, на яке було посилання в інтернет-виданні, не набрало законної сили, а тому вважав, що не має підстав для звернення до суду. З метою врегулювання у досудовому порядку ситуації щодо свого порушеного права, звернувся до Управління соціального захисту населення Фортечної районної ради у місті Кропивницькому, однак у задоволенні його заяви було відмовлено.

Повертаючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, який передбачений ст..122 КАС України і підстав для його поновлення, враховуючи надані позивачем пояснення, не існує.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії» рішення від 22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980р.).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи позивача про те, що у спірних відносинах не можуть бути застосовані строки звернення до суду із позовом, які визначені ст. 122 КАС України.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що згідно статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

У свою чергу статтею 17-1 названого Закону передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, до закінчення встановленого законом кінцевого строку виплати цієї допомоги, позивач мав обґрунтовані очікування на отримання більшої суми, ніж йому була нарахована та виплачена.

Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що строк звернення до суду із позовом, в частині заявлених вимог щодо виплати допомоги за 2020 рік, слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року по справі № 607/7919/17. В даному судовому рішенні Суд зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовними вимогами щодо нарахування та виплати щорічної разової допомоги за 2020 рік позивач звернувся до суду 20.06.2021, тобто, з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення із позовом до суду відповідають як нормам права, правовим позиціям Верховного Суду так і фактичним обставинам справи.

З приводу долученого позивачем до позову його звернення до відповідача та лист-відмову від 31.03.2021 у відповідь на звернення щодо виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Такий підхід суду першої інстанції в оцінці наданих доказів, відповідає правовій позиції, викладеною у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, від 11.11.2021 у справі № 260/611/21.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи положення вказаних норм процесуального права, а також встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, якою позов щодо виплати грошової допомоги у 2020 році, повернуто позивачеві.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко