Справа № 200/5679/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року справа №200/5679/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 р. (повне рішення судом складено 16 вересня 2021 у м. Слов`янськ) у справі № 200/5679/21 (головуючий І інстанції суддя Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- скасувати рішення відповідача від 14.04.2021 № 5463 про відмову у призначенні йому пенсії;

- визначити судовим рішенням його загальний стаж роботи в підземних умовах 34 роки 4 місяці 21 день, з яких: за ст.14-25 29 років 04 місяці 04 дні, ст.14-20 5 років 17 днів;

- зобов`язати відповідача розглянути його заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20.11.2020;

- вирішити питання судових витрат (а.с. 1-2).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 81-84).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що у відповідності до змісту рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 200/11343/20-а, загальний стаж роботи в підземних умовах, з урахуванням висновків суду, повинен дорівнювати 34 роки 4 місяці 21 день.

Таким чином позивач має право на пенсію незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Від представника позивача надійшли заяви, в яких останній просив не приймати до розгляду відзив Головного управління ПФУ у Донецькій області, оскільки останній поданий із пропуском встановленого судом терміну на його подання та відмовити у задоволенні заяви про заміну відповідача у справі.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про заміну відповідача у справі № 200/5679/21 було задоволено. Замінено відповідача у справі № 200/5679/21 - Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Щодо доводів заявника про подання відзиву із пропуском строку для його подання, то суд зазначає, що ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 було відкрито апеляційне провадження та зазначено, що відзив може бути поданий на апеляційну скаргу до 05.11.2021. Разом з тим, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується отримання ухвал про відкриття та призначення до розгляду лише 10.11.2021.

За таких обставин заява представника позивача про неприйняття відзиву відповідача та про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у справі слід відмовити.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 (а.с. 3-4).

20.11.2020 року позивач звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 52).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: трудова книжка, тимчасове посвідчення № 857 від 12.06.1997 року, диплом НОМЕР_2 , довідки про підтвердження наявного трудового стажу, видані ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» шахта «Добропільська» № 378, № 378/1 та № 378/2 від 16.11.2020 року, паспорт, ідентифікаційний номер.

23 листопада 2020 року Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 5463 про відмову в призначенні пенсії.

Зі змісту рішення відповідача вбачається, що позивач претендує на призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням підземного стажу за періоди роботи: з 15.05.1995 по 06.07.1995, з 09.01.1996 по 17.03.1996, з 18.10.1999 по 16.11.2020.

До пільгового стажу не зараховані безоплатні відпустки на шахті «Добропільська» з 13.08.2015 по 14.08.2015, в загальній кількості 2 дні, оскільки ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня під землею. Із уточнюючих довідок, наданих для призначення пенсії, заявник перебував у відпустці без збереження заробітної плати за власним бажанням, відсутні відомості про виробничу необхідність.

Також до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 10.08.1996 по 24.09.1999 в кооперативі «Турбо», оскільки в трудовій книжці заявника мається виправлення в даті народження (рік), що порушує п. 2.13 Порядок заповнення трудових книжок викладений в Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджений постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

Оскільки заявником не надано необхідні документи, які засвідчують простій підприємства пов`язаний із виробничою необхідністю, зарахувати період роботи з 01.04.2020 по 09.04.2020 до пільгового стажу немає підстав.

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 24 роки 10 місяців 2 дні, в т.ч. стаж на підземних роботах ст. 14-25 - 17 років 4 місяці 4 дні, ст. 14-20 - 4 роки 17 днів , в загальній кількості - 21 рік 4 місяці 21 день.

За таких обставин відмовлено позивачу в призначенні пенсії згідно ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в підземних умовах - 25 років (а.с. 6-7).

Позивач, не погодившись з рішенням № 5463 відповідача про відмову в призначенні пенсії, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.01.2021 в справі № 200/11343/20-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.11.2020 року № 5463 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення з моменту подання заяви № 5463 від 20.11.2020 року задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.11.2020 № 5463 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 20 листопада 2020 року з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с. 10-16).

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.01.2021 в справі № 200/11343/20-а відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 20.11.2020 № 5463 про призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14.04.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії (а.с. 8-9).

Зі змісту цього рішення вбачається, що до пільгового стажу не зараховані безоплатні відпустки на шахті «Добропільська» з 13.08.2015 по 14.08.2015, в загальній кількості 2 дні, оскільки ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня під землею. Із уточнюючих довідок, наданих для призначення пенсії, заявник перебував у відпустці без збереження заробітної плати за власним бажанням, відсутні відомості про виробничу необхідність.

Оскільки заявником не надано необхідні документи, які засвідчують простій підприємства пов`язаний з виробничою необхідністю, зарахувати період роботи з 01.04.2020 по 09.04.2020 до пільгового стажу підстав немає.

Крім того, до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 10.08.1996 по 24.09.1999 в кооперативі «Турбо», оскільки в трудовій книжці заявника мається виправлення в даті народження (рік), що порушує п. 2.13 Порядок заповнення трудових книжок викладений в Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджений постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162.

В рішенні вказано, що відповідно до наданих документів та з урахуванням рішення суду страховий стаж позивача складає 24 роки 10 місяців 2 дні, в т.ч. стаж на підземних роботах ст. 14-20 - 4 роки 17 днів, стаж роботи на непровідних професіях за Списком № 1, які зараховано як за 9 місяців за кожний повний рік такої роботи (так в рішенні суду) складає 12 років 09 місяців (17 років * 9 місяців:12), в загальній кількості стаж роботи в підземних умовах 16 років 09 місяців 17 днів.

За таких обставин відмовлено позивачу в призначенні пенсії за ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в підземних умовах - 25 років (а.с. 8-9).

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років (частина третя статті 114 Закону № 1058).

Як встановлено судом, у позивача не вистачає реального стажу 25 років підземних робіт/робіт в металургії.

При цьому позивач вважає, що до такого стажу має бути зарахований стаж роботи із підвищеною кратністю 1.75 (рік за рік і 9 місяців) його ж підземний стаж.

Підставою такого зарахування позивач називає роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У вказаному роз`ясненні визначено, що працівникам зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону № 1788-XII, але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону № 1788-XII, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченого у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за 9 місяців.

Суд звертає увагу, що посилання у роз`ясненні на статтю 14 Закону № 1788-XII слід застосовувати і при призначенні пенсії за статтею 114 Закону № 1058, оскільки зміст цих статей є тотожним.

З аналізу наведених норм вбачається, що правила кратності полягають у наступному: в разі, якщо особа не має достатньо «підземного» стажу, до нього може додатково зараховуватися інший пільговий стаж.

Крім того, «підземний» стаж на провідних професіях зараховується із збільшеною кратністю.

Так, стаж на провідних професіях зараховується до «підземного» із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а решта видів пільгового стажу, що не відносяться до підземного, із зменшеною кратністю 0.75 (1 рік роботи за 9 місяців).

Доводи позивача зводяться до того, що в разі, коли особі не вистачає «підземного» стажу, їй необхідно зарахувати цей же «підземний» стаж із кратністю 1.75 (1 рік роботи за 1 рік і 9 місяців).

Так, позивач має 17 років «підземного» стажу, що є менше за 25 років необхідного стажу. Він зазначає, що ці 17 років мають зараховуватися як 29 років.

Наведене суперечить змісту та логіці Роз`яснення № 8, оскільки кратність має застосовуватися не до «підземного» стажу, а до інших видів пільгового стажу, у випадку недостатності «підземного».

Водночас, наявний у позивача стаж на провідних професіях у розмірі 4 років підлягає зарахуванню із кратністю 1.25. Таке зарахування, тим не менш, не впливає на право позивача на пенсію, оскільки йому все одно не вистачає 25 років «підземного» стажу.

Суд звертає увагу, що наведені вище правові висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.06.2019 у справі № 333/3704/16-а.

З неї, зокрема, вбачається, що застосування кратності рік за 9 місяців здійснюється у випадку наявності у особи пільгового стажу за Списком № 1, крім «підземного». До самого ж «підземного» стажу кратність застосовується лише у випадку, якщо він відноситься до провідних професій.

Таким чином, підстав для призначення пенсії позивачу немає, попри неправильні висновки пенсійного органу в оскаржуваному рішенні від 14.04.2021. Там вказано, що 17 років «підземного» стажу зараховані із кратністю рік за 9 місяців, що фактично зменшило стаж позивача.

Таке твердження у оскаржуваному рішенні, тим не менш, суперечить змісту пенсійної справи, з якої вбачається, що усі види стажу зараховані із кратністю «1» (а.с.66).

Проте, оскільки права на пенсію позивач не має, це не вплинуло на його права та обов`язки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем не було зараховано до загального страхового стажу позивача період роботи з 10.08.1996 по 24.09.1999 в кооперативі «Турбо», оскільки в трудовій книжці заявника мається виправлення в даті народження (рік), з посиланням на порушенння п. 2.13 Порядку заповнення трудових книжок, викладеного в Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджений постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

Порядок ведення трудових книжок працівників на момент спірних правовідносин був передбачений Інструкцією від 20.06.1974 № 162.

Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Пунктом 2.3 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами.

У відповідності до п. 2.5 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення виробляється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу.

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації (Постанова Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 06.09.1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців»).

Отже, посилання відповідача на неможливість зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи з 10.08.1996 по 24.09.1999 в кооперативі «Турбо», оскільки в трудовій книжці заявника мається виправлення в даті народження (рік), є протиправним та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду з 10.08.1996 по 24.09.1999 року в кооперативі «Турбо». При цьому за тими ж даними позивача за цією ж трудовою книжкою йому зараховується певний пільговий стаж, якось нелогічно з боку позивача, тим більше, що його паспортом дата народження підтверджена і питань у пенсійного органу не викликала.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає необхідним частково скасувати рішення суду першої інстанції, частково задовольнивши позовні вимоги щодо зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.08.1996 по 24.09.1999 в кооперативі «Турбо».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.41 висновку №м11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Положення ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснено з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 311, п. 4 ч. 1 ст. 317, ст. 321, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 р. - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 р. у справі № 200/5679/21 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 5463 від 14.04.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.08.1996 по 24.09.1999 в кооперативі «Турбо».

Прийняти нову постанову в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 5463 від 14.04.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 5463 від 14.04.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 10.08.1996 по 24.09.1999 в кооперативі «Турбо».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи з 10.08.1996 по 24.09.1999 в кооперативі «Турбо».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати з оплати судового збору у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять грн.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 26 січня 2022 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

А.А. Блохін

І.В. Геращенко