Справа № 818/1551/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Опімах Л.М.

11 січня 2022 р.Справа № 818/1551/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Носаченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, прийняту за результатами розгляду заяви Сумської обласної прокуратури про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області про стягнення коштів, -

В с т а н о в и в:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року по справі 818/1551/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Сумської області, третя особа - ГУ Державної казначейської служби України у Сумській області про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з Прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 з відрахуванням необхідних податків і зборів компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за час вимушеного прогулу з 28.08.2012 року по 23.02.2015 року у сумі 5975 грн. 47 коп.

Стягнуто з Прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення індексації за затримку виплати заробітної плати за вимушений прогул за період з 19.08.2014 року по 24.02.2015 року в сумі 281,80 грн., індексації за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 24.02.2015 року до 21.12.2017 року в сумі 8315,52 грн., компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 228048,09 грн., заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в сумі 27391,32 грн., компенсації за невикористані основну та додаткову щорічні відпустки за період з 27.08.2012 року до 24.02.2015 року з врахуванням компенсації та індексації в сумі 34194,97 грн., моральної шкоди в сумі 25391,32 грн. - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Прокуратури Сумської області залишено без задоволення. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року по справі № 818/1551/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.02.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2018 року у справі №818/1551/17 задоволено частково.

Скасовано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2018 року у частині: стягнення з Прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 з відрахуванням необхідних податків і зборів компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за час вимушеного прогулу з 28.08.2012 року по 23.02.2015 року в розмірі 5975,47 грн; відмови у задоволенні вимог про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 228 048,09 грн.

Ухвалено у цій частині нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково: стягнуто з Прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 компенсацію за 93 дні невикористаної щорічної відпустки за період з 28.08.2012 року по 23.02.2015 року у розмірі 5086 грн 17 коп.; стягнуто з Прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 23227 грн. 56 коп.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2018 року у справі №818/1551/17 залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 818/1551/17 від 12.05.2021 року (умовно № 1), за яким примусовому виконанню підлягало означене судове рішення в частині стягнення з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 компенсації за 93 дні невикористаної щорічної відпустки за період з 28.08.2012 року по 23.02.2015 року у розмірі 5086, 17 грн та стягнення з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 23 227, 56 грн.

Також, на виконання вищевказаного судового рішення Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 818/1551/17 від 12.05.2021 року (умовно № 2), за яким примусовому виконанню підлягало означене судове рішення в частині стягнення з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2.000 грн.

09.09.2021 року Сумська обласна прокуратура звернулася до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа в частині стягнення на користь ОСОБА_1 , компенсації за 93 дні невикористаної відпустки за період з 28.12.2012 року по 23.02.2015 року у розмірі 5086,17 грн.

В обґрунтування зазначає, що компенсація в розмірі 5.975,47 грн вже була виплачена позивачу, шляхом добровільного виконання в цій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року. Заявник вказує, що даний факт підтверджується платіжними дорученнями від 24.10.2018 року. Ця сума складалась з компенсації за невикористану щорічну основну відпустку 5.975,47 грн. з відрахуванням обов`язкових податків і зборів ( компенсація 4810,28 грн. платіжне доручення №1635, ПДФО у розмірі 18% - 1075,58 грн платіжне доручення № 1636 та військового збору у розмірі 1,5% - 89,63 грн платіжне доручення № 1637).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року заяву Сумської обласної прокуратури про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 818/1551/17 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 818/1551/17, виданий Сумським окружним адміністративним судом 12.05.2021 року в частині стягнення з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 компенсації за 93 дні невикористаної щорічної відпустки за період з 28.08.2012 року по 23.02.2015 року у сумі 5086,17 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку про те, що прокуратурою Сумської області після присудження ОСОБА_1 судом першої інстанції компенсації за 93 дні невикористаної відпустки за період з 28.12.2012 року по 23.02.2015 року кошти виплачені ОСОБА_1 у добровільному порядку 24.10.2018 році в сумі 5975,47 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (том 5 а.с. 23-24), тому, виконавчий лист, виданий Сумським окружним адміністративним судом 12.05.2021 року на виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.02.2021 року в частині стягнення з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 , компенсації за 93 дні невикористаної відпустки за період з 28.12.2012 року по 23.02.2015 року у розмірі 5.086,17 грн. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки в цій частині рішення суду виконане.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог заявника.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заява відповідача про визнання виконавчого документу по справі № 818/1551/17 таким, що не підлягає виконанню є незаконною, безпідставною, адже рішення Верховного Суду підлягає повному виконанню.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник Сумська обласна прокуратура, просить залишити судове рішення без змін та відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , зазначаючи про необґрунтованість цих вимог.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконавчий лист, виданий Сумським окружним адміністративним судом 12.05.2021 року на виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.02.2021 року в частині стягнення з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 , компенсації за 93 дні невикористаної відпустки за період з 28.12.2012 року по 23.02.2015 року у розмірі 5086,17 грн. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки, матеріалами справи посвідчується той факт, що в цій частині рішення суду виконане.

Колегія суддів зауважує, що безспірним свідченням цього є копії платіжних доручень (т. 5 а. с. 23-24), з яких вбачається, що позивачу прокуратурою Сумської області перераховано платіжним дорученням від 24.10.2018 року № 1635 кошти в сумі 4 810,26 грн. (сума компенсації за невикористану щорічну основну відпустку 5 975,47 грн. з відрахуванням ПДФО у розмірі 18 % - 1075,58 грн. та військового збору у розмірі 1,5% - 89,63 грн.).

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 313, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 13 січня 2022 року.