Справа № 420/9263/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 р. м.ОдесаСправа № 420/9263/21
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Єщенка О.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнаня протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №70 в частині проведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та відмови перерахувати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 88%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 26 лютого 2020 року №5-513/20/4, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року;

- зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 26 лютого 2020 року № 5- 513/20/4, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року;

- стягнути за рахунок бюджетних коштів з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1816,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є суддею у відставці з 03.11.2018 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суми суддівської винагороди працюючого судді. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року по справі №420/6647/20 ГУ ПФУ в Одеській області зроблено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте під час перерахунку зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 50% суддівської винагороди працюючого судді, відповідно до рішення №70 від 23.11.2020 року. Вважаючи вказане рішення незаконним і безпідставним ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до начальника ГУ ПФУ в Одеській області, в якій просив скасувати рішення, однак 24.04.2021 року отримав відповідь, що рішення про перерахунок пенсії №70 від 23.11.2020 року прийнято відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. Позивач зазначає, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання змінною величиною є лише розмір утримання складових суддівської винагороди, натомість відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання обчислюється відповідно до наявної вислуги років. Оскільки суддя після виходу у відставку не може бути позбавлений гарантій незалежності судді, зокрема належного матеріального забезпечення судді у відставці (щомісячного довічного грошового утримання) та грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя та враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, п.34 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`сування обставин справи, просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводами апеляційної скарги зазначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 здійснено у розмірі 50% від суддівської винагороди згідно довідки. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 становить 56754,00 грн. та підстави для збільшення вказаного розміру відсутні. Також, апелянт вказує, що при прийнятті рішення 06.09.2021 судом першої інстанції помилково враховано до стажу на посаді судді ОСОБА_1 стаж роботи на посаді прокурора, слідчого та половину строку навчання на юридичному факультеті денної форми навчання Одеського державного університету ім. І. І. Мечникова. Крім того, апелянт вважає необґрунтованим стягнення судових витрат.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині покладених зобов`язань на Пенсійний фонд України, Пенсійний фонд України подав апеляційну скргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі № 420/9263/21 в частині покладених зобов`язань на Пенсійний фонд України та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що Пенсійний фонд України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок та спрямування їх на виплату пенсій. Сума фінансування визначається за списками, сформованими головними управліннями Фонду в областях та місті Києві. Таке централізоване перерахування коштів, що здійснюється Пенсійним фондом України не є персоналізованим, не передбачає визначення розміру виплати кожній особі окремо та призначене лише для спрощення процедури проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. Перерахування коштів під час фінансування здійснюється однією сумою за згрупованими списками одержувачів, сформованими і підписаними головними управліннями. Пенсійний фонд України позбавлений можливості здійснювати фінансування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці окремому одержувачу, оскільки не складає список та не володіє інформацією про одержувачів, включених до нього. Зобов`язання про здійснення фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо позивачу, покладене Одеським окружним адміністративним судом на Пенсійний фонд України, не узгоджується з чинним законодавством та ухвалене без врахування можливості реального виконання такого зобов`язання Фондом.

Відзивів на апеляційні скарги сторонами до суду не надано.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Пенсійного фонду України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України №32/2004 від 12.01.2004 року призначено на посаду судді Іллічівського міського суду Одеської області строком на 5 років (а.с.16), Постановою Верховної Ради України №1681-VІ від 22.10.2009 року обрано на посаду судді Іллічівського міського суду Одеської області безстроково (а.с.17).

Рішенням Вищої ради правосуддя України №3045/0/15-18 від 02.10.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Іллічівського міського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.18), та Наказом Іллічівського міського суду Одеської області №32-ос від 17.10.2018 року позивача відраховано зі штату Іллічівського міського суду Одеської області (а.с.29-30).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітку.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, в подальшому, позивачу здійснювалися перерахунки щомісячного довічного грошового утримання судді, в тому числі у зв`язку зі зміною правового регулювання розміру посадового окладу судді та відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА України в Одеській області Вих.№5-3415/19 від 26.12.2019 року, станом на 02.01.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 56754,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 31530,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) - 25224,00 грн.

26.02.2020 року ТУ ДСА України в Одеській області видало позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4, про те, що станом на 19.02.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) - 50448,00 грн. (а.с.19).

26.02.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, однак 28.02.2020 року ГУ ПФУ в Одеські області прийнято Рішення №6 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року по справі №420/6647/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області задоволено частково, визнано противоправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №6 від 28.02.2020 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-513/20/4 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-513/20/4 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020 року (а.с.36-42).

Як вбачається з Рішення №70 від 23.11.2020 року про перерахунок пенсії ГУ ПФУ в Одеській області на виконання вказаного рішення Одеського окружного адміністративного суду здійснили позивачу перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначивши загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 50% (а.с.21). Так, основний розмір пенсії ОСОБА_1 від середнього заробітку склав 56754,00 грн.

09.02.2021 року позивач направив до ГУ ПФУ в Одеській області звернення щодо здійсненого перерахунку та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 90% та невиконання вимог рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року у справі №420/6647/20 (а.с.22-26).

24.04.2021 року позивач отримав лист від ГУ ПФУ в Одеські області, у якому вказано, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/6647/20 з 19.02.2020 року проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 26.02.2020 року №5-513/20/4 при страховому стажі 44 років 4 місяців (в т.ч. суддівський стаж 14 років, що становить 50% суддівської винагороди), та новий розмір становить 56754,00 грн. (113508,00 грн. Ч 50%), також вказано, що щомісячне грошове утримання судді у відставці має розраховуватися виходячи з відсоткових розмірів суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року, та наведено відповідні положення вказаного закону, а тому розрахунок стажу позивача на посаді судді відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.27-28). Вказаний розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці (56754,00 грн.) нараховано на грудень 2020 року, сума доплати за період з 19.02.2020 року по 30.11.2020 року становить 53231,34 грн. та включена до реєстру судових рішень.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно враховано лише стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді, без врахування стажу, який відповідно до абз.4 п.34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII також має враховуватися при визначення стажу роботи на посаді судді. Отже, стаж роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 39 років, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , повинен становити 88% (50% за 20 років + 38% за 19 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області №70 в частині проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді підлягає задоволенню, відтак наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

При цьому, суд першої інстанції зобов`язав Пенсійний фонд України забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, посилаючись на Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону № 1402-VI).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 року № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

В свою чергу, згідно пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 року № 6-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 року № 2-р/2020.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 року у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 року у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020.

Як встановлено судом першої інстанції, ТУ ДСА України в Одеській області видало позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, про те, що станом на 19.02.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) - 50448,00 грн.

ОСОБА_1 26.02.2020 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку зі зміною окладу та видачою йому нової довідки. До вказаної заяви додано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану ТУ ДСА України в Одеській області №5-513/20/4 від 26.02.2020 року.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.

При цьому, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказані висновки суду у даній справі відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у рішенні від 16.06.2020 року у зразковій справі № 620/1116/20.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, перерахунок було здійснено відповідачем 23.11.2020 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року по справі №420/6647/20, що підтверджується Рішенням №70 від 23.11.2021 року про перерахунок пенсії, наявним в матеріалах справи. При здійсненні перерахунку ГУ ПФУ в Одеській області визначило загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 50%. Таким чином суд доходить до висновку, що відповідачем враховано лише стаж роботи позивача виключно на посаді судді, що становить 14 років.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення відповідача у вказаній частині, з огляду на наступне.

Абзацом 4 п.34 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Так, згідно із ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року №4015-XII, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботу на посадах слідчого.

Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові ВП ВС від 14.06.2018 року по справі №9901/382/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року по справі №607/8578/17, постанові Верховного Суду України у від 06.07.2016 року №П/800/426/14 та ін.

Як вбачається з Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виданого Іллічівським міським судом Одеської області №01-45/172/018 від 02.11.2018 року (а.с.31), та підтверджується копією трудової книжки, стаж роботи позивача на посаді судді складає 39 років, що включає в себе як роботу безпосередньо на посаді судді в Іллічівському міському суді Одеської області - 14 років 9 місяців 6 днів; так і роботу на посадах помічника прокурора, слідчого, прокурора Великомихайлівського району Одеської області, прокурора м. Іллічівська Одеської області - 22 роки 8 місяців 12 днів; та половину строку навчання на юридичному факультеті денної форми навчання Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова - 2 роки 5 місяців 2 дні.

Проте відповідачем при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно враховано лише стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді, без врахування стажу, який відповідно до абз.4 п.34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII також має враховуватися при визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно абзацу 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Таким чином, з наведеного вбачається, що законодавством, яке діяло на момент призначення (обрання) позивача суддею та в період роботи позивача на посаді судді, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та період проходження строкової військової служби.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо наявності у позивача стажу роботи на посаді судді лише повних 14 років суперечать наведеним вимогам законодавства, що визначає статус суддів, та спростовуються розрахунком стажу позивача, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 39 років, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , повинен становити 88% (50% за 20 років + 38% за 19 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області №70 в частині проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді підлягає задоволенню, відтак наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Крім того, приймаючи рішення, суд першої прийшов до висновку, що наявні підстави для зобов`язання ПФУ здійснити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 перерахованого на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, з урахуванням фактично виплачених сум.

Що стосується посилань суду першої інстанції на положення постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» та внесенні цією постановою зміни до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, згідно яких Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, колегія суддів зазначає, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої ТУ ДСА України в Одеській області у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 19.02.2020 року. При цьому, у даній справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області взагалі не здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, не визначено суми такого грошового утримання, що підлягає виплаті позивачу, не вчинено відповідних дій для проведення виплати позивачу перерахованого грошового утримання судді у відставці та відповідно у суду відсутні підстави для зобов`язання Пенсійного фонду України забезпечити фінансування виплати невизначеної суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім цього, територіальними органами Пенсійного фонду України є головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п.1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2), у зв`язку з чим Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області , як територіальний орган Пенсійного фонду України зобов`язаний здійснювати нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що саме ГУПФУ в Одеській області має здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а у задоволенні вимог до ПФУ слід відмовити.

На підставі наведеного, згідно ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Пенсійного фонду України підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до Пенсійного фонду України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року в частині задоволення позову до Пенсійного фонду України скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Абзац перший, третій резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року викласти у наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнаня протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.Г. Федусик