Справа № 640/23692/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління комунальної власності місті виконкому Криворізької міської ради на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року в справі за адміністративним позовом Управління комунальної власності місті виконкому Криворізької міської ради до Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А:

Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради у серпні 2021 року звернулося до суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним і скасувати Наказ Державної аудиторської служби України від 09.07.2021 № 225 "Про затвердження Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2021 року" в частині пункту 8.18 розділу VIII.

Одночасно, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної аудиторської служби України від 09.07.2021 № 225 «Про затвердження Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ПІ квартал 2021 року» в пункті 8.18.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що оскаржуваним наказом позивача включено до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2021 року. Водночас позивач вважає, що оскільки оскаржуваний наказ Держаудитслужби від 09.07.2021 № 225 є підставою для проведення в управлінні комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради заходів державного фінансового контролю, а безпосереднім предметом даної справи є його скасування, беручи до уваги наявність очевидних ознак його протиправності, то задля забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача є необхідним застосування такого заходу забезпечення позову як зупинення дії індивідуального акта - наказу Державної аудиторської служби України від 09.07.2021 № 225 «Про затвердження Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ПІ квартал 2021 року» в пункті 8.18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову постанову, якою заяву задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції неправильно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову з підстав відсутності обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 150 КАС України, а саме: очевидністю ознак протиправності оскаржуваного рішення, оскільки заява про забезпечення позову обґрунтовувалась також з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 150 КАС України. Суд першої інстанції не врахував, що необхідність забезпечення позову позивачем обґрунтована тим, що у випадку задоволення позовних вимог, відновлення порушеного права позивача буде ускладнено та потребуватиме значного часу та додаткових зусиль, адже на момент можливого задоволення позову вже можуть відбутися перевірки в рамках державного фінансового контролю за протиправним і скасованим наказом Державної аудиторської служби України. Дані обставини зумовлять необхідність для Управління комунальної власності міста звертатися до судової інстанції з позовними вимогами щодо скасування актів, виданих в результаті проведених перевірок для забезпечення відновлення порушених прав.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому він просить, з урахуванням участі в інших судових засіданнях його представника, відкласти, призначене судове засідання, на іншу дату та час.

Колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, усі учасники справи скористались своїми правами для подачі відзиву, у зв`язку з чим, в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без участі представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно із частиною п`ятою статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У контексті вимог статей 4, 241 КАС України ухвала суду є судовим рішенням, відповідно на неї розповсюджуються вимоги статей 211, 242, 244, 262 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №640/6840/20.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що оскільки оскаржуваний наказ Держаудитслужби від 09.07.2021 № 225 є підставою для проведення в управлінні комунальної власності міста виконавчого комітету Криворізької міської ради заходів державного фінансового контролю, а безпосереднім предметом цієї справи є його скасування, беручи до уваги наявність очевидних ознак його протиправності, то задля забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача є необхідним застосування такого заходу забезпечення позову як зупинення дії індивідуального акта - наказу Державної аудиторської служби України від 09.07.2021 № 225 «Про затвердження Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ПІ квартал 2021 року» в пункті 8.18.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подана заява не містить в собі жодних відомостей про такі обставини, а посилання позивачем з цього приводу на його позицію, викладену в позовній заяві, є фактичним бажанням заявника вирішити справу по суті без її розгляду, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Тому, позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 КАС України, у зв`язку із чим підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Аргумент скаржника про те, що заява про забезпечення позву обґрунтована також підставами, передбаченими п.1 ч. 2 ст. 150 КАС України, на що суд першої інстанції не звернув увагу та не надав відповідної оцінки, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Зокрема, скаржник вказує, що необхідність забезпечення позову позивачем обґрунтовувалась, тим що у випадку задоволення позовних вимог, відновлення порушеного права позивача буде ускладнено та потребуватиме значного часу та додаткових зусиль, адже на момент можливого задоволення позову вже можуть відбутися перевірки в рамках державного фінансового контролю за протиправним і скасованим наказом Державної аудиторської служби України.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову з підстав недоведеності позивачем існування обставин, вказаних саме у ч. 2 ст. 150 КАС України, яка включає в себе обидва підпункти.

Водночас колегія суддів зауважує, що посилання заявника на те, що відновлення в майбутньому порушеного права позивача буде ускладнено та потребуватиме значного часу та додаткових зусиль, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити відновлення порушеного права.

Отже, заява про забезпечення позову не підтверджена жодними доказами та належним чином не обґрунтована, в тому числі щодо необхідності докладання значних зусиль для відновлення порушених (оспорюваних) прав, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення.

На підставі наведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законною і обґрунтованою, висновки суду першої інстанції доводами скаржника не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Нормами ч.2 ст.328 КАС України не передбачено оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління комунальної власності місті виконкому Криворізької міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків