Справа № 580/9695/21
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року справа № 580/9695/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

розглянувши по суті у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т, Перемоги, 14, м. Київ, далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 24.09.2021 №303242.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що санкція спірного рішення передбачає застосування штрафу за рух автомобільними дорогами з перевищенням вагових параметрів без відповідного дозволу. Однак, у спірному випадку позивач не був перевізником вантажу, оскільки передав в оренду належні йому транспортні засоби СТ «Млин». Також позивачем зазначено, що посадові особи відповідача не мали при собі направлення на перевірку для її проведення. Також відповідачем не надано доказів справності обладнання, яким здійснено зважування транспортного засобу, а після встановлення перевантаження автомобіля протиправно дозволило його подальший рух. Крім того, позивача не повідомлялось про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечив, надав до суду письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що наслідками рейдової перевірки виявлено перевищення на понад 10% встановлених вагових параметрів транспортного засобу позивача під час здійснення позивачем перевезення вантажу, зокрема, 10,27%. Відповідач також зазначає, що під час перевірки позивачем не надано службовим особам дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів. Відповідач вважає, що посадовими особами Укртрансбезпеки правомірно проведено перевірку та у відповідності до законодавства України винесено оскаржувану постанову, яка на його думку не підлягає до скасування.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних матеріалів справи судом встановлено, що на підставі направлення на перевірку від 20.08.2021 №006917, щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період з 23.08.2021 по 29.08.2021, посадовою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, 26.08.2021 о 19 год. 27 хв. на а/д М-01 Київ-Чернігів-Яриповичі 124 км, здійснено перевірку транспортного засобу позивача марки Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 . Результат перевірки оформлено актом від 26.08.2021 №299185.

Вказаною перевіркою встановлено перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, зокрема, на 10,27%. Зважування відбувалось на автомобільних вагах для зважування в русі ВА-Д, модифікація 20ВА-Д-2-1WWS-0,9, заводський номер 2124.

Також складено довідку від 26.08.2021 №0054267 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт від 26.08.2021 №033912 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано перевищення нормативно допустимого вагового параметру одиничну вісь транспортного засобу - 12,13 тон при допустимій 11 тон.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки прийняло спірну постанову від 24.09.2021 №303242 про застосування до позивача штрафу в сумі 17000 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд враховує, що спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Приписами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок - №1567).

Згідно із зазначеним Порядком №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Із матеріалів справи судом встановлено, що на підставі направлення на перевірку від 20.08.2021 №006917, щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період з 23.08.2021 по 29.08.2021, посадовою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, 26.08.2021 о 19 год. 27 хв. на а/д М-01 Київ-Чернігів-Яриповичі 124 км, здійснено перевірку транспортного засобу позивача марки Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 . Результат перевірки оформлено актом від 26.08.2021 №299185.

Вказаною перевіркою встановлено перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, зокрема, на 10,27%. Зважування відбувалось на автомобільних вагах для зважування в русі ВА-Д, модифікація 20ВА-Д-2-1WWS-0,9, заводський номер 2124.

Також складено довідку від 26.08.2021 №0054267 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт від 26.08.2021 №033912 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано перевищення нормативно допустимого вагового параметру одиничну вісь транспортного засобу - 12,13 тон при допустимій 11 тон.

Отже, посилання позивача на те, що посадові особи відповідача не мали при собі направлення на перевірку для її проведення та здійснили зважування транспортного засобу без доказів справності обладнання, не приймається судом до уваги та спростовується вищезазначеними обставинами.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Порядком №1567 передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Також, за статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV (далі - Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

З довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.08.2021 №0054267 судом встановлено, що повна маса вищезазначеного транспортного засобу становила 43,69 т, а фактичні осьові навантаження становили: 1) 7,73 тон; 2) 12,13 тон; 3) 8,18 тон; 4) 7,83 тон; 5) 7,82 тон.

Отже, нормативно допустимий ваговий параметр на одиничну вісь транспортного засобу позивача становила 12,13 тон при допустимій 11 тон, що прямо заборонено нормативно-правовими актами України.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач позбавив його законного права бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення, скористатися послугами адвоката, оскільки не відреагував на його заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату через перебування позивача у відрядженні в іншому регіоні України, то суд зазначає наступне.

Згідно з п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Порядок оформлення матеріалів та розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, уповноваженими на те посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - уповноважені посадові особи) встановлює інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, затверджена наказом Міністерства інфраструктури України 24.04.2013 №254 (далі - Інструкція №254, чинної станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 розділу ІІІ Інструкції №254 при розгляді справи про адміністративне правопорушення особа, уповноважена розглядати справи про адміністративне правопорушення, зобов`язана дотримуватися вимог статті 38 Кодексу, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а у разі триваючого правопорушення - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. Справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Системний аналіз вищенаведених положень свідчить, що на орган державного контролю покладено обов`язок належного повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи про порушення шляхом вручення суб`єкту господарювання такого повідомлення під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Із матеріалів справи судом встановлено, Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки листом від 07.09.2021 №73248/726.4/24-21 повідомлено позивача, що для розгляду справи йому необхідно 21.09.2021 з 09:00 до 11:30 прибути до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, 223, каб. 401. Вказане повідомлення, згідно інформації про відстеження тре-номерів веб-сайту АТ «Укрпошта» прийнято поштовим перевізником 07.09.2021 та 09.09.2021 надійшло у точку видачі/доставки, однак лише через 42 днів було вручено позивача - 20.10.2021, із незалежних від відповідача причин.

Враховуючи ту обставину, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, суд дійшов висновку про правомірність дій Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо розгляду 21.09.2021 справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт за відсутності позивача або його уповноваженої особи.

Щодо твердження позивача про те, що він не був перевізником вантажу у спірних правовідносинах, оскільки передав в оренду належні йому транспортні засоби СТ «Млин», то суд зазначає наступне.

Як вбачається з матерів справи, що посадовою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, 26.08.2021 о 19 год. 27 хв. на а/д М-01 Київ-Чернігів-Яриповичі 124 км, здійснено перевірку транспортного засобу позивача марки Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , якою зафіксовано перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, зокрема, на 10,27%. Результат перевірки оформлено актом від 26.08.2021 №299185.

Також із матеріалів справи вбачається, що позивач, як власник автомобіля марки Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки TRAILERS, д.н.з. НОМЕР_2 , за договорами позички транспортного засобу від 01.11.2019 №1 та №2 передані вказаний транспортний засіб з напівпричепом у безоплатне користування СТ «Млин». Згідно актів приймання-передача майна від 01.11.2019 представник позивача за довіреністю, як позичкодавець, передав СТ «Млин», як користувачу, з поміж інших, транспортний засіб Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки TRAILERS, д.н.з. НОМЕР_2 .

Однак, приписами частини 5 статті 828 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Матеріали справи підтверджують, що договори позички транспортного засобу позички транспортного засобу з напівпричепом від 01.11.2019 №1 та №2, укладений між позивачем ОСОБА_1 (в особі представника за довіреністю від 01.11.2019 №1) та СТ «Млин» - не є нотаріально посвідченими, а отже укладені без додержання норм чинного законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначені договори від 01.11.2019 №1 та №2, що є об`єктом правопорушення - є нікчемним та не породжує жодних наслідків, аматеріали справи не містять доказів передачі належного позивачу транспортного засобу до СТ «Млин» в користування на підставі договору оренди чи іншим способом.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ