Справа № 489/3562/21
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/3562/21
Номер провадження 2-а/489/7/22
Рішення

Іменем України

21 січня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ревицької Р. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі-відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ДП18 № 820529 від 31.05.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 31.05.2021 інспектором УПП було винесено вказану вище постанову про те, що позивач 31.05.2021 о 01:40 хв. в м. Миколаєві на вул. Пушкінській, 10, керував транспортним засобом DAF 95 XF 430, номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/2950/21 від 12.04.2021, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було з`ясовано всіх обставин справи, необхідних для об`єктивного і правильного її вирішення, не було враховано пояснень позивача.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з позовом вважає його необґрунтованим та невмотивованим. Під час перевірки особи позивача за "Інформаційним порталом Національної поліції України" "АРМОР" виявилось, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим такого права.

В судовому засіданні позивач пояснив, що з постановою не згоден, також зазначив, що на момент розгляду справи постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП не набрала законної сили.

В судове засідання представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, надав відзив на позов.

Дослідивши докази у справі, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до ст. 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

При цьому у відповідності до ст. 317 та 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

В судовому засіданні було встановлено, що постанова від 12.04.2021 Суворовського районного суду м. Одеси, на час винесення постанови інспектором УПП 31.05.2021, не набрала законної сили, так як була оскаржена в апеляційному порядку.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

З наданих відповідачем відеозаписів вбачається, що позивач при спілкуванні з інспектором УПП неодноразово повідомляв, що постанова про позбавлення його права керування транспортними засобами оскаржується в апеляційному суді та станом на 31.05.2021 не набрала законної сили.

Відповідно до ст. 291 КУпАП, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Тобто оскаржувана постанова серії ДП18 № 820529 від 31.05.2021 інспектором УПП була винесена передчасно. Водночас відсутність рішення суду, яке набрало законної сили про позбавлення особи права керування транспортним засобом, виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановлено наявність вини в діях ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відповідачем протилежне не доведено, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати позивача ОСОБА_1 по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. підлягають стягненню з відповідача суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, оскільки Управління патрульної поліції не має статусу юридичної особи, а є структурним підрозділом Департаменту.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 820529 від 31.05.2021про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. в якості відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв