Справа № 400/3151/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/3151/20

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 20.10.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі - ГУПФ) України в Миколаївській області про:

- визнання протиправною бездіяльність ГУПФ України в Миколаївській області, яка полягає у ненаданні позивачу допомоги в отриманні відсутніх документів для призначення пенсії;

- визнання протиправними дій ГУПФ України в Миколаївській області у відмові в зарахуванні довідок про заробітну плату від 12 квітня 1991 року №14 та від 22 серпня 1991 року №237 для обчислення пенсії та скасування рішення №24/4 від 31 березня 2017 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту призначення 06 листопада 2016 року з урахуванням довідки про заробітну плату №УРБ/5070 (вихідний номер №842/19-УРБ від 08 серпня 2019 року) за період з травня 1985 року по липень 1991 року виданої Філією "Уренгой буріння" ТОВ "Газпром буріння", та з зарахуванням в полуторному розмірі страхового стажу за час роботи в районах Крайньої Півночі за періоди: з 08 серпня 1984 року по 18 травня 1985 року, з 25 травня 1985 року по 08 жовтня 1987 року, з 09 жовтня 1987 року по 26 липня 1991 року, загалом 6 років 11 місяців 13 днів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що ГУПФ України в Миколаївській області не отримало відповіді на запити щодо підтвердження довідок про заробітну плату позивача, які направлялися до ГУПФ Російської Федерації в м. Тюмені.

ГУПФ України в Миколаївській області було прийнято рішення від 31 березня 2017 року №24/4 про відмову в зарахуванні довідок про заробітну плату для обчислення розміру пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач наголошував, що під час подання останнім заяви про перерахунок пенсії до ГУПФ України в Миколаївській області були надані всі необхідні докази, які підтверджують роботу в районах Крайньої Півночі. З огляду на викладене, позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що застосування до визначених періодів пільгового обчислення трудового стажу в районах Крайньої Півночі в управління немає законних підстав, оскільки наявність в трудовій книжці та довідках лише запису про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності. На запити, які направлялися до Державного закладу ГУПФ Російської Федерації міста Тюмені була отримана відповідь, з якої вбачалося, що виконати вимоги запиту не є можливим, оскільки в архівній базі управління відсутня інформація про зазначені організації. Отже, прийняте рішення відповідача від 31 березня 2017 року №24/4, яким відмовлено позивачу у зарахуванні довідок від 12 квітня 1991 року №14 та 22 серпня 1991 року №237 є законним та таким , що не підлягає скасуванню.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні довідок про заробітну плату від 12 квітня 1991 року №14 та від 22 серпня 1991 року №237 для обчислення пенсії та скасувати рішення №24/4 від 31 березня 2017 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаїв-ській області здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту призначення 06 листопада 2016 року з урахуванням довідки про заробітну плату №УРБ/5070 за період з травня 1985 року по липень 1991 року виданої Філією "Уренгой буріння" ТОВ "Газпром буріння", та з зарахуванням в полуторному розмірі страхового стажу за час роботи в районах Крайньої Півночі за періоди: з 08 серпня 1984 року по 18 травня 1985 року, з 25 травня 1985 року по 08 жовтня 1987 року, з 09 жовтня 1987 року по 26 липня 1991 року, загалом 6 років 11 місяців 13 днів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн., згідно квитанції від 04 серпня 2020 року.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- 01 грудня 2019 року позивачу здійснено перерахунок пенсії із урахуванням довідки про заробітну плату від 08 серпня 2019 року №842/19-УрБ, проте, судом першої інстанції всупереч ч.4 ст. 45 Закону №1058 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки від 08 серпня 2019 року №842/19-УрБ з дати призначення пенсії (06 листопада 2016 року);

- також, оскільки вищезазначена довідка про заробітну плату датована 08 серпня 2019 року, та на момент призначення пенсії не могла бути надана позивачем для врахування її при обчисленні пенсії та не могла бути врахована з дати призначення пенсії, а тому, відповідачем правомірно здійснено перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 08 серпня 2019 року №842/19-УрБ з 01 грудня 2019 року на підставі заяви про перерахунок пенсії від 06 грудня 2019 року;

- щодо зарахування в полуторному розмірі страхового стажу за час роботи в районі Крайньої Півночі на підставі довідки, наданої позивачем до заяви про перерахунок пенсії від 06 грудня 2019 року від 06 вересня 2019 року №1650/19-УрБ апелянт зазначає, що для отримання права на пільги, передбачені п.110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року №590, особа повинна була укласти строковий трудовий договір;

- доказами факту укладання такого договору може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період; наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності;

- оскільки позивачем до заяви про перерахунок пенсії від 06 грудня 2019 року не додано трудові договори про роботу у районах Крайньої Півночі, то відсутні правові підстави для врахування періодів роботи з 08 серпня 1984 року по 18 травня 1985 року, з 25 травня 1985 року по 08 жовтня 1987 року, з 09 жовтня 1987 року по 26 липня 1991 року в кратності 1 рік 6 місяців за 1 рік роботи;

- крім того, законодавством не передбачено застосування кратності до періодів роботи в районах Крайньої Півночі у період після 01 січня 1991 року.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Миколаївській області з 06 листопада 2016 року та отримує пенсію за віком, згідно з вимогами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При призначенні пенсії ОСОБА_1 були подані довідки про заробітну плату від 12 квітня 1991 року №14 за період роботи з травня 1985 року по жовтень 1987 року видану управлінням бурових робіт №1 ВО "Тюменьбургаз" та від 22 серпня 1991 року №237 за період з жовтня 1987 року по липень 1991 року видану виробничим об`єднанням "Тюменбургаз" Центральна база виробничого обслуговування.

Зазначені довідки підтверджували, що в період роботи з травня 1985 року по жовтень 1987 року та з жовтня 1987 року по липень 1991 року позивач працював в районі Крайньої Півночі.

Щодо застосування до визначених періодів пільгового обчислення трудового стажу в районах Крайньої Півночі відповідач вказав, що немає законних підстав, оскільки наявність у довідках лише запису про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності. На запити, які направлялися до Державного закладу Пенсійного фонду Російської Федерації міста Тюмені була отримана відповідь з якої вбачалося, що виконати вимоги запиту не є можливим, оскільки в архівній базі управління відсутня інформація про зазначені організації. Отже, як вважає відповідач ним правомірно прийнято рішення від 31 березні 2017 року №24/4, яким відмовлено позивачу у зарахуванні вказаних періодів до стажу роботи на підставі довідок від 12 квітня 1991 року №14 та 22 серпня 1991 року №237 про заробітну плату позивача.

06 грудня 2019 року позивачем до ГУПФ України в Миколаївській області було подано заяву на перерахунок пенсії ОСОБА_1 , до якої долучено довідки про заробітну плату №УРБ/5070 від 08 серпня 2019 року та про уточнення спеціального стажу №1650/19-УРБ.

13 грудня 2019 року відповідачем було винесено рішення №31/1, згідно якого було вирішено "розглянути заяву про перерахунок пенсії від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну №842/19-УРБ від 08 серпні 2019 року, видану філією "Уренгой буріння ТОВ "Газпромбуріння" за умови підтвердження їх за результатами звірки первинними документами.

Листом ГУПФ України в Миколаївській області №1400-0303-8/26969 від 26 травня 2020 року було повідомлено, що згідно з протоколом від 22 травня 2020 року проведено перерахунок розміру пенсії позивача з 01 грудня 2019 року. Для розрахунку середньомісячного заробітку враховано заробітну плату за період з 01 липня 1986 року по 30 червня 1991 року та з 01 липня 2000 року по 30 вересня 2016 року. Також повідомлено, що управлінням зараховано страховий стаж в полуторному розмірі за період з 07 квітня 1989 року по 31 грудня 1990 року.

Однак, такі дії відповідача є протиправними, оскільки відповідно до довідки уточнюючої спеціальний стаж №1650/19-УРБ від 06 вересня 2019 року, період роботи в районах Крайньої Півночі становить 6 років 11 місяців та 13 днів за періоди: з 08 серпня 1984 року по 18 травня 1985 року; з 25 травня 1985 року по 08 жовтня 1987 року; з 09 жовтня 1987 року по 26 липня 1991 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що не зарахування оскаржуваних періодів роботи з урахуванням кратності страхового стажу в районах Крайньої Півночі з підстав відсутності письмових трудових договорів є безпідставною, оскільки, факт укладення трудових договорів з роботодавцем підтверджується наявними в матеріалах справи архівними довідками та відповідними записами у них.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що періоди роботи позивача в районі Крайньої півночі підлягають зарахуванню із застосуванням пільгового коефіцієнту: з 08 серпня 1984 року по 18 травня 1985 року, з 25 травня 1985 року по 08 жовтня 1987 року, з 09 жовтня 1987 року по 26 липня 1991 року, тобто, з дати призначення пенсії з 06 листопада 2016 року.

На підставі ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, тобто в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", п.п.4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п.4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 Порядку №22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії.

Відповідно до п.7 параграфу "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Пункт 3 Порядку №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому п.7 Порядку №22-1 доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом "д" п.5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п.п.1, 2 Розділу 1 Інструкції №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільги, передбачені ст.ст. 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З урахуванням вищенаведених положень колегія суддів доходить висновку, що основним документом, підтверджуючим факт роботи особи у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка. Крім цього, ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівними довідками.

Разом з тим, для обчислення пільгового стажу при роботі у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Як вбачається з матеріалів справи, факт перебування у трудових відносинах також підтверджуються довідками: від 12 квітня 1991 року №14 виданої управлінням бурових робіт №1 ВО "Тюменьбургаз", від 22 серпня 1991 року №237 виданої виробничим об`єднанням "Тюменбургаз" Центральна база виробничого обслуговування, УРБ/5070 від 08 серпня 2019 року виданої ООО "Газпром бурение", №1650/19-УРБ від 06 вересня 2019 року виданої ООО "Газпром бурение".

Таким чином, факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі у наведених періодах, підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідних архівних довідках.

У п.2 Розділу І Інструкції № 530/П-28 зазначено, що пільги, передбачені ст.ст. 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зарахування спірного періоду роботи до пільгового розрахунку стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2019 року по справі № 396/153/17, спірні правовідносини у якій є ідентичними у цій справі та також стосуються зарахування у пільговому обчисленні періоду роботи фізичної особи у районах Крайньої Півночі/місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі як до 31 грудня 1990 року, так і після 01 січня 1991 року.

Також, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини існували на момент призначення пенсії позивача та протиправно не були враховані пенсійним органом. У зв`язку з чим судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про необхідність здійснення перерахунку пенсії позивача саме з дати призначення пенсії.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 січня 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.