Справа № 463/13012/21
Суддя: Рудаков Д. І.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/463/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Рудакова Д. І.

з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Ференца Максима Зоряновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, просить скасувати постанову серії БАА № 156577, винесену 12.11.2021, інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Ференцом Максимом Зоряновичем, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України.

Позовні вимоги мотивує тим, що 12.11.2021 року, що інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Ференцом Максимом Зоряновичемвідносно позивача було складено постанову серії БАА № 156577 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, та накладено у зв`язку із цим адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно оскаржуваної постанови позивач09.11.2021 року о 09.30 год. по вулиці Чернігівській повертаючи на вулицю Пекарську, 41, що у м.Львові наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не надав переваги в русі пішоходу, що перебував на переході, чим порушив п. 18.1. Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху». Вважає, що матеріали справи не містять належних доказів вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та підтвердження вини позивача, так як окрім постанови, жодних інших доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, не додано. Зазначив, що під час розгляду адміністративної справи поліцейським на місці його вчинення, позивачем оспорювався факт вчинення правопорушення та накладення стягнення. Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні вказаного правопорушення та наведення ним аргументованих доводів щодо відсутності в його діях складу правопорушення, інспектор Ференц М.З. не вжив заходів для з`ясування обставин, не навів будь-яких обґрунтованих висновків з приводу прийнятого рішення та безпідставно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи наведене позивач просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До судового засідання від представника позивача Михалевського Ю.Р. надійшла заява від 17.01.2022 про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідачів у судове засідання не прибув хоча був повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином. Про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, відзиву на позов не надіслав.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Сторони в судове засідання, призначене на 17.01.2022 року не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою судді від 01.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

З`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.246 КАС України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 156577, винесеної 12.11.2021 року, інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Ференцом Максимом Зоряновичем, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. у зв`язку із тим, що він 09.11.2021 року о 09.30 год. по вулиці Чернігівській повертаючи на вулицю Пекарську, 41, що у м.Львові наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не надав переваги в русі пішоходу, що перебував на переході, чим порушив п. 18.1. Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху»,

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з абз. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

В даному випадку правопорушення, у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_1 , не було зафіксоване в автоматичному режимі.

Окрім цього, правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, не відноситься до правопорушень, щодо яких не складається протокол.

Таким чином, в даному випадку складення протоколу про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, є обов`язковим.

Інспектором Ференцом М.З. не враховано, що у його розпорядженні не було жодних доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні вказаного правопорушення та наведення ним аргументованих доводів щодо відсутності в його діях складу правопорушення, інспектор Ференц М.З. не вжив заходів для з`ясування обставин, не навів будь-яких обґрунтованих висновків з приводу прийнятого рішення ита безпідставно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

У відповідності до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020:

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України відповідачем суду не представлено, наведені позивачем твердження про те, що Правил дорожнього руху він не порушував не спростовані. Окрім цього працівниками поліції при розгляді справи порушено розгляд справи при винесенні оскаржуваної постанови.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України", суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення. Факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований, однак дане правопорушення було зафіксоване не в автоматичному режимі, окрім цього позивач оспорював факт вчинення правопорушення та накладення стягнення. Відповідно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень. Таким чином, в даному випадку складення протоколу про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, є обов`язковим.

Однак, всупереч вимогам ст. 254, 258 КУпАП, інспектор УПП у Львівській області ДПП ГУ НП у Львівській області Ференцом М. З. протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП не складено. працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху. Окрім цього відзиву на позовну заяву не надано.

При цьому, відповідно до норм КАС України, суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 200/14811/16-а.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу,стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд приходить до висновку про скасування постанови БАА №156577 від 12.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Окрім цього на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області слід стягнути судовий збір в сумі 454 грн.

Керуючись ст.2, 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову серії БАА №156577 винесену 12.11.2021 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України скасувати, в решті - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 454,40 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок) судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: Головне управління національної поліції у Львівській області, місцезнаходження:79053, м.Львів, вул. Генерала Григоренка,3.

відповідач: інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Ференца Максима Зорянович, за фактичним місцем праці: 79053, м.Львів, вул. Перфецького,19.

Суддя Д.І. Рудаков