Справа № 560/14538/21
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до Дунаєвецької міської ради, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, яка полягає в утриманні від прийняття конкретного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів;

- зобов`язати Дунаєвецьку міську раду Хмельницької області повторно внести на розгляд сесії ради заяву ОСОБА_1 від 25.06.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів, з метою подальшої безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства в порядку та у спосіб, визначені статтею 118 Земельного кодексу України та статтею 59 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 червня 2021 року звернувся до Дунаєвецької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської ради (за межами населених пунктів) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Вказав, що на сімнадцятій сесії міської ради VІІІ скликання 19 серпня 2021 року, за результатами голосування щодо розгляду питання "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою", рішення не прийнято. Вважає, що відповідач зобов`язаний прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Вказує, що під час розгляду заяви позивачки було здійснено усі необхідні заходи щодо її розгляду відповідно до вимог законодавства: за результатами розгляду заяви був підготовлений відповідний проект рішення, який оприлюднено на офіційному сайті міської ради, який розглянуто на спільному засіданні постійних комісій міської ради та внесено на розгляд сесії. Вказаний проект рішення не набрав достатньої кількості голосів депутатів.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що позивач 25 червня 2021 звернувся до Дунаєвецької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади (за межами населених пунктів) Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

До вказаної заяви додав: копію документа, що посвідчує особу; копію ідентифікаційного номера; графічний матеріал, на якому зображено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до протоколу сімнадцятої сесії Дунаєвецької міської ради VIII скликання від 19 серпня 2021 року під час розгляду питання "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 " рішення не прийнято. За результатами голосування проект рішення не набрав необхідної кількості голосів (проголосувало 20 депутатів, з них: за - 3; проти - 1; утрималось - 16; не голосувало - 0).

Листом від 27.08.2021 року № 02.08-20/2148 відповідач повідомив ОСОБА_1 про результати розгляду його заяви.

Не погоджуючись із порядком розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регламентуються Земельним кодексом України.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 803/1244/16.

За змістом статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР міські ради в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до протоколу поіменного голосування пленарного засідання № 1 від 19.08.2021 з 20 присутніх депутатів під час розгляду заяви ОСОБА_1 проголосувало 20 депутатів, з них: за - 3; проти - 1; утрималось - 16; не голосувало - 0; рішення не прийнято.

Суд погоджується із доводами позивача, що такий підсумок голосування не є рішенням (розпорядчим актом), передбаченим вимогами Земельного кодексу України щодо розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. У свою чергу ця заява фактично залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.

Вказаний результат голосування також не можна розцінювати як виконання відповідачем свого обов`язку, оскільки відповідач зобов`язаний прийняти рішення, обираючи з двох можливих та передбачених Земельним кодексом України варіантів: надання дозволу або мотивована відмова.

Суд не заперечує право колегіального органу приймати рішення у межах наданих йому повноважень, однак робити це він зобов`язаний з урахуванням вимог та обмежень, встановлених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

У рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладений обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

За таких обставин, бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви позивачки про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, є протиправною.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів, з метою подальшої безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства в порядку та у спосіб, визначені статтею 118 Земельного кодексу України та статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2450 грн суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною четвертою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Висновку, про те що ордер, який видано відповідно до положень Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", є документом, що підтверджує повноваження адвоката, дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано договір про надання правової допомоги № 15 від 07.09.2021, акт № 6/21 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 15 від 07.09.2021 та квитанцію про оплату послуг у сумі 2450,00 грн.

Однак, у матеріалах справи відсутній ордер, який підтверджує повноваження адвоката на надання правничої допомоги позивачу, що виключає підстави для присудження на її користь витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачкою судовий збір слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дунаєвецької міської ради щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів.

Зобов`язати Дунаєвецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Дунаєвецької міської територіальної громади за межами населених пунктів, з метою подальшої безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства в порядку та у спосіб, визначені статтею 118 Земельного кодексу України та статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Дунаєвецької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Дунаєвецька міська рада (вул. Шевченка, 50,м.Дунаївці,Хмельницька область,32400 , код ЄДРПОУ - 04060714)

Головуючий суддя В.К. Блонський