Справа № 400/7320/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

13 січня 2022 р.справа № 400/7320/21

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії (рішення) ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо незарахування позивачу до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, часу проходження строкової служби у збройних силах СРСР та щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, під час його перерахунку 19 лютого 2020 р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 25 років 15 днів, із зарахуванням до стажу його роботи на посаді судді календарного часу проходження строкової служби у збройних силах СРСР 2 роки 2 місяці 2 дні, встановивши щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Миколаївського апеляційного суду від 26 лютого 2020 р. № 8-15/19/2020, здійснивши такий перерахунок з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 р.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з квітня 2010 р. має статус судді у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з суддівського стажу в 25 років, який складається з строкової служби в збройних силах СРСР, роботи на посаді судді Казанківського районного суду Миколаївської області та роботи на посаді судді Миколаївського обласного суду (в подальшому апеляційний суд Миколаївської області, а нині Миколаївський апеляційний суд).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 р. у справі № 400/228/21 ГУ ПФУ в Миколаївській області було зобов`язано здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Миколаївського апеляційного суду № 8-15/19/2020 від 26 лютого 2020 р.

Здійснюючи такий перерахунок, ГУ ПФУ в Миколаївській області до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не включило час проходження позивачем строкової служби в збройних силах СРСР і протиправно зменшило відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

На думку позивача, служба в збройних силах СРСР, є невід`ємною частиною його суддівського стажу.

Стосовно зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач зауважив, що норми спеціальних законів, які були чинними у період від моменту призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці до його перерахунку в 2020 р., не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість, з метою врахування зміни розміру суддівської винагороди працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди, але правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу позивача у відставку, є незмінними до тепер.

Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Свою позицію аргументував тим, що діючий Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII в ст. 137 передбачає виключний перелік посад, робота на яких входить до суддівського стажу і дана норма не передбачає включення до суддівського стажу часу військової служби.

З приводу зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач пояснив, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII встановлює, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зі стажем роботи повних 22 роки, є саме 54% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Також відповідач послався на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, так як щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, є систематичним періодичним платежем та про зменшення відсоткового значення позивач повинен був дізнатись ще в лютому 2020 р., після перерахунку, здійсненого на виконання рішення суду (а. с. 48-51).

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 42-43).

В ухвалі про відкриття провадження у справі, суд роз`яснив сторонам право клопотати про розгляд справи з проведенням судового засідання. Сторони таким правом не скористались.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Постановою Верховної Ради України від 4 березня 2010 р. ОСОБА_1 був звільнений з посади судді апеляційного суду Миколаївської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а. с. 22).

Після виходу у відставку, позивач отримує від ГУ ПФУ в Миколаївській області щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

В лютому 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, згідно з довідкою Миколаївського апеляційного суду від 26 лютого 2020 р. № 8-15/19/2020, в задоволення якої ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило.

Не погодившись з правомірністю такої відмови, позивач оскаржив її до суду і рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 р. у справі № 400/228/21 позовні вимоги були задоволені, а ГУ ПФУ в Миколаївській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 р. на підставі довідки Миколаївського апеляційного суду від 26 лютого 2020 р. № 8-15/19/2020 (рішення суду доступне в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/94836770).

На виконання рішення суду, ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснило перерахунок, врахувавши розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, але одночасно з розрахунку суддівського стажу ОСОБА_1 , виключило період його строкової служби в збройних силах СРСР, який складає 2 роки 2 місяці 2 дні і виходячи із суддівського стажу в 22 роки 10 місяців 13 днів, на підставі ст. 142 ч. 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, розрахувало щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Про перерахунок з таких підстав позивача було повідомлено листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 6 липня 2021 р. (а. с. 14-16).

Так як про зазначені обставини позивач дізнався з вказаного листа, ним своєчасно, протягом строку, передбаченого ст. 122 ч. 2 КАС України, подана позовна заява, що спростовує аргументи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.

В даній справі спірні правовідносини полягають у питанні правомірності неврахування відповідачем до суддівського стажу позивача, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, часу проходження ним строкової служби в збройних силах СРСР, а також у правомірності застосування відповідачем для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, алгоритму, передбаченого ст. 142 ч. 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII.

Відповідно до запису у військовому квитку ОСОБА_1 , у період з 5 жовтня 1967 р. до 7 грудня 1969 р., що складає 2 роки 2 місяці 2 дні, він проходив строкову службу в збройних силах СРСР (а. с. 27).

Діючий на теперішній час Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII в п. 34 абз. 4 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічну норму містив і Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI (п. 11 Перехідних положень цього закону в редакції станом на момент набрання ним чинності).

Таким чином, стаж роботи судді слід визначати за тим законом, який діяв на час здобуття такого стажу.

Таке правове регулювання є цілком логічним і послідовним - правові норми мають часові межі своєї дії і під час чинності нормативного акту, саме ним визначають права та обов`язки особи, а подальша втрата чинності нормативним актом не призводить до "автоматичної" відміни або втрати тих гарантій, які особа набула за час його дії. Протилежний підхід суперечить принципам соціальної і правової держави, які закріплені в ст. 1 Конституції України та створював би правову невизначеність у правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 р. № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 р.), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років (стаж роботи на посаді судді 10 років ОСОБА_1 набув в 1997 р.), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до п. 3-1 абз. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (діяла одночасно з Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862 і втратила чинність 1 січня 2012 р.), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач протиправно не врахував до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, часу проходження ОСОБА_1 строкової служби в збройних силах СРСР, який календарно складає 2 роки 2 місяці 2 дні, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Так як в частині стажу, набутого позивачем на посаді судді Казанківського районного суду Миколаївської області (6 років 8 місяців 12 днів) та на посаді судді Миколаївського обласного суду (апеляційного суду Миколаївської області) (16 років 2 місяці 1 день), а всього 22 роки 10 місяців 13 днів, спору між сторонами не існує, і з урахуванням висновку суду в цій справі про необхідність включення до суддівського стажу позивача строкової служби в збройних силах СРСР (2 роки 2 місяці 2 дні), загальний суддівський стаж ОСОБА_1 складає 25 років 15 днів і саме виходячи з цього стажу відповідач повинен розрахувати відсоток при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача.

Як визначено ст. 142 ч. 1-3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ст. 142 ч. 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розраховується за такою формулою: після виходу у відставку, суддя отримує 50% від суддівської винагороди, яка виплачується працюючому на аналогічній посаді судді. У разі, якщо стаж роботи судді у відставці складає більше 20 років, за кожен повний рік роботи суддею понад цей строк, розмір утримання збільшується на 2% без обмеження максимальним розміром.

За таким розрахунком, виходячи з того, що ОСОБА_1 має 25 повних років роботи суддею, розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен складати 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + 2% за 5 років, тобто +10%).

Для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%, на який претендує позивач, необхідний стаж роботи на посаді судді повинен складати 40 років.

На переконання позивача, при визначенні відсоткового розміру його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач повинен був в якості розрахункової величини брати посадовий оклад працюючого на відповідній посаді судді, який за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII визначається в прожитковому мінімумі для працездатних осіб, встановленому на 1 січня календарного року, тоді як у питання відсоткового співвідношення відповідач повинен був застосовувати Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, за нормами якого позивачу, при виході у відставку, і був встановлений відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Застосувавши відсоток за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, відповідач тим самим незаконно звузив соціальні гарантії позивача.

Суд не погоджується з такими доводами позивача і знаходить їх помилковими з огляду на наступне.

90-відсотковий розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, але даний закон до спірних правовідносин застосувати неможливо, так як на теперішній час розмір суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII.

Діючим законом передбачені інші розміри суддівської винагороди та її розрахункова величина, а також встановлений інший розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, так і Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII гарантують право судді у відставці на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, але така гарантія не позбавляє законодавця права змінити порядок обрахунку суддівської винагороди та, як наслідок, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та/або їх окремі елементи.

Формули обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки передбачені Законами України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI і "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, є різними і по суті встановлюють два різних самостійних правових режими виплати такого утримання.

Так, особа може обрати спосіб обрахунку належної йому виплати в одному з правових режимів: або залишитися в розмірі передбаченому Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, або перейти в інший правовий режим за Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII.

В той же час, жодна норма обох цих законів не надає особі право на власний розсуд виокремлювати складові та елементи з кожного з наведених вище правових режимів.

Внаслідок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII, загальний розмір належної йому виплати не зменшився, а збільшився, а тому неможливо стверджувати, що новий закон в порівнянні зі старим погіршує його становище та порушує соціальні гарантії.

За приписами ст. 242 ч. 5 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27 вересня 2021 р. у справі № 580/585/21, при розгляді аналогічного спору висловлена така правова позиція:

"Розмір довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді (90%) визначений у порядку, передбаченому Законом № 2453-VI, відрізняється від порядку визначення розміру довічного грошового утримання судді, встановленому чинним Законом №1402-VIII, на підставі якого позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Така відмінність полягає в тому, що Законом № 2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018), на відміну від положень Закону № 1402-VIII, який передбачає сутнісно інші базові показники суддівської винагороди, виходячи з окладу працюючого судді; в даному випадку судді першої інстанції, - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, (стаття 135 Закону № 1402-VIII), а також інший розмір довічного утримання судді у відставці 50% і більше від суддівської винагороди (частина третя статті 142 Закону № 1402-VIII).

Отже, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом № 2453-VI.

Колегія суддів зазначає, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону № 2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів." (рішення суду доступне в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/99941090).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а також в частині зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановивши щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 908 грн. (а. с. 1), доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подавали.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, судовий збір присуджується позивачу в розмірі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ), які полягають у незарахуванні до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) часу проходження строкової служби в збройних силах СРСР, в період з 5 жовтня 1967 р. до 7 грудня 1969 р., що у календарному обчисленні складає 2 роки 2 місяці 2 дні.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) час проходження строкової служби в збройних силах СРСР, в період з 5 жовтня 1967 р. до 7 грудня 1969 р., що у календарному обчисленні складає 2 роки 2 місяці 2 дні.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) з 19 лютого 2020 р. здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням часу проходження строкової служби в збройних силах СРСР, в період з 5 жовтня 1967 р. до 7 грудня 1969 р., що у календарному обчисленні складає 2 роки 2 місяці 2 дні, з урахуванням фактично виплачених раніше сум.

5. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які полягають у зменшенні відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , відмовити.

6. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області встановити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

8. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз