Справа № 420/19245/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/19245/21
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Домусчі С.Д. , Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 по справі № 420/19245/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, Державного бюро розслідувань, Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_2, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 щодо видання наказу від 29.06.2021 №373 про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань;

- визнати протиправним та нечинним нормативно-правовий акт - наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 від 29.06.2021 №373 про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань;

- визнати протиправною бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_2 по відмові у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 27 вересня 2021 року про надання копії табелю обліку робочого часу за серпень та вересень 2021 року осіб начальницького складу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати копії табелю обліку робочого часу за серпень та вересень 2021 року осіб начальницького складу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 18 жовтня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, Державного бюро розслідувань, Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_2, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві про зобов`язання вчинити певні дії, повернув позивачеві.

Роз`яснив позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду в порядку, передбаченому законом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу від 18 жовтня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не враховані приписи частин 1,2 та 6 статті 21 КАС України, а саме: позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою; якщо справа щодо пов`язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача; не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Постановляючи ухвалу про повернення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно частини 6 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Також суд першої інстанції зазначив, що згідно частини 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Натомість, суд першої інстанції встановив, що позовні вимоги, а саме: визнання протиправним та нечинним нормативно-правовий акт - наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 від 29.06.2021 №373 про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань та визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 щодо видання наказу від 29.06.2021 №373 про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, згідно з вимогам частини 1 статті 27 КАС України, за правилами виключної підсудності мають розглядатися окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, а таким судом є Окружний адміністративний суд міста Києва..

Також, суд першої інстанції встановив, що позовні вимоги, а саме: визнання протиправною бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_2 по відмові у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 27 вересня 2021 року про надання копії табелю обліку робочого часу за серпень та вересень 2021 року осіб начальницького складу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зобов`язання Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати копії табелю обліку робочого часу за серпень та вересень 2021 року осіб начальницького складу: ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підсудні Одеському окружному адміністративному суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Статтею 8 Конституції України, встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлює, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частина 2 статті 19, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Згідно частини 2 той же статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно частини 1 статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Відповідно до статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до частини 1 статті 27 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно частини 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Як вбачається з вимог позовної заяви , позивач просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 щодо видання наказу від 29.06.2021 №373 про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань та визнати протиправним та нечинним нормативно-правовий акт - наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 від 29.06.2021 №373 про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань.

Враховуючи, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що предметом оскарження у даній адміністративній справі є визнання протиправним та нечинним нормативно-правовий акт, а тому спір в частині даних позовних вимог підлягає вирішенню окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Як вбачається з вимог позовної заяви , позивач просить визнати протиправною бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_2 по відмові у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 27 вересня 2021 року про надання копії табелю обліку робочого часу за серпень та вересень 2021 року осіб начальницького складу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати копії табелю обліку робочого часу за серпень та вересень 2021 року осіб начальницького складу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а тому данні позовні вимоги підсудні Одеському окружному адміністративному суду

Зазначені обставини у сукупності свідчать про порушення позивачами правил об`єднання позовних вимог та неможливість застосування положень статті 172 КАС України щодо роз`єднання позовних вимог за ініціативою суду, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність застосування п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України та повернення заявленого позову.

Тобто, повернення позовної заяви з підстав, передбачених законом, а саме у зв`язку з встановленням порушень позивачами правил об`єднання позовних вимог та неможливість застосування положень статті 172 КАС України щодо роз`єднання позовних вимог за ініціативою суду, а також враховуючи наявність у позивачів права на повторне звернення з позовом/позовами після усунення обставин, що стали підставою для повернення позову, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не становить порушення прав позивачів на доступ до правосуддя.

Окрім викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачі не позбавлені права на звернення за дотриманням безоплатної правової допомоги з метою оформлення позовної заяви у відповідності до вимог КАС України та з дотриманням правил юрисдикції.

Щодо доводів апелянта про не врахування судом першої інстанції приписів частин 1,2 та 6 статті 21 КАС України, а саме: позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою; якщо справа щодо пов`язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача, колегія суддів зазначає про незастосовність цих правил у спірних правовідносинах, оскільки вимога визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта - наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 від 29.06.2021 №373 про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань та визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 щодо видання наказу від 29.06.2021 №373 про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, згідно з вимогам частини 1 статті 27 КАС України, розглядається за правилами виключної підсудності та мають розглядатися виключно Окружним адміністративним судом міста Києва та зміна територіальної підсудності шляхом заявлення декількох вимог, які територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам не допускається.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року по справі № 420/19245/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.