Справа № 726/1939/21
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1939/21
Провадження №2-а/726/2/22
УХВАЛА

Іменем України

10.01.2022 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С. В. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гуцул Анатолій Іванович до Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Садгірського районного суду м. Чернівці з позовом до Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Враховуючи, що позивачем оскаржується акт індивідуальної дії посадової особи, при зверненні до суду із подібним позовом позивач наділений правом вибору між судами, до територіальної юрисдикції (підсудності) яких належить розгляд даної категорії справ.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 122 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Згідно з положеннями ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2 ст.222 КУпАП).

При цьому, приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

З огляду на викладене, інспектор патрульної поліції, є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а діє від імені органу Національної поліції.

Позивачем у своєму позові не визначено у якості співвідповідача УПП в Чернівецькій області, яке є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, та, поміж тим, не має статусу юридичної особи.

Таким чином, позивачем, у якості відповідача визначено виключно Департамент патрульної поліції, тобто суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. При цьому, чинний КАС України, на відмінну від ЦПК України та ГПК України, не передбачає можливості розгляду справи за місцезнаходженням філії або представництва юридичної особи.

Так, Департамент патрульної поліції Національної поліції України є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Згідно детальної інформації про юридичну особу, місцезнаходженням Департаменту патрульної поліції є місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, що територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва.

Згідно відомостей, наданих позивачем, його місце проживання зареєстровано по АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

ЗгідноКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, враховуючи вибір позивача щодо територіальної підсудності справи - за місцезнаходження відповідача, те, що місцезнаходження відповідача не зареєстровано на території Садгірського райому м. Чернівці, зважаючи на відсутність клопотання щодо залучення до участі у якості співвідповідачів інших осіб, приходжу до висновку про необхідність передати адміністративний позов за підсудністю до Соломянського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 25, 29, 171, 248 КАС України,-

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гуцул Анатолій Іванович до Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення передати для розгляду за підсудністю до Соломянського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржено до сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи ухвала може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя С. В. Мілінчук