Справа № 345/5169/21
Суддя: Кулаєць Б. О.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/5169/21
Провадження № 2-адр/345/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін та без проведення судового засідання заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Булавинця М.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору у справіза адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Булавинець М.М. звернувся до суду зі заявою, в якій просить прийняти додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір.

Свою заяву мотивує тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.12.2021 позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5030225 від 15.11.2021, однак в рішенні не вирішено питання стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору. Крім того, у позовній заяві позивачем вказувалося, що він очікує понести витрати, пов`язані з наданням професійно-правничої допомоги, а попередня сума таких витрат зазначалася у розмірі 3000,00 гривні. У зв`язку із розглядом Калуським міськрайонним судом справи № 345/5169/21 позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку, що підтверджується відповідними документальними доказами. А тому він проситься прийняти додаткове рішення та стягнути із відповідача на користь позивача 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 по справі № 345/5169/21 позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5030225 від 15.11.2021 відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП (а.с. 41-45).

При цьому судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 1 ст. 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ч. 3 ст. 143 КАС України вказано, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення за умови попередньої заяви про це від учасника судового процесу і лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

При цьому суд враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 640/13697/19.

Розгляд даної справи відповідно до ухвали суду від 23.11.2021 здійснювався за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач та його представник до ухвалення рішення від 30.12.2021 не подавали заяв про подання доказів судових витрат.

В тексті позовної заяви по справі 345/5169/21 зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, однак у матеріалах справи відсутнє посилання на можливе подання заяви про стягнення таких витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При цьому, до позову позивачем не долучено будь-яких доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас, 05.01.2022 представник позивача подав заяву про стягнення судових витрат з відповідача, зокрема й на правничу допомогу.

Суд зазначає, що відсутність судових дебатів при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не позбавляє права учасника справи подати в межах строку її розгляду відповідні докази понесених витрат на правничу допомогу чи зробити відповідну заяву про подання таких доказів.

Проте, у встановлений частиною сьомою статті 139 КАС України строк (тобто до ухвалення рішення у даній справі - 30.12.2021) позивач та його представник із заявою про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, не зверталися, документів, які б підтверджували понесені витрати не подавали.

Відповідно до матеріалів справи, заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення разом із доказами, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, подана до суду 05.01.2022, тобто після ухвалення рішення у справі.

Велика Палата Верховного Суду ухвалюючи додаткове рішення щодо розподілу судових витрат за правилами ЦПК України у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, виходячи з положень частини восьмої статті 141 ЦПК України (зміст якої кореспондує положенням частини сьомої статті 139 КАС України) зазначила про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Питання щодо звернення зі заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу розглядалось також і колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17, в якій Суд зробив висновок про те, що заява про відшкодування судових витрат могла б бути предметом вирішення адміністративним судом під час ухвалення рішення у цій справі (так само і додаткового рішення), якби їх заявили в межах розгляду справи, але до того, як суд ухвалить рішення.

Окрім цього, за правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18 та постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 280/1765/19, на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Зважаючи на те, що позивачем документально не підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, не подано до суду документу, що свідчить про оплату таких витрат, а також, враховуючи відсутність самого факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи представника позивача, що суд має здійснити розподіл не лише витрат, які сторона фактично сплатила, а й які вона має сплатити, суд визнає необґрунтованими та зазначає, що в контексті питання розподілу судових витрат під витратами, які сторона має сплатити, не можуть розумітися витрати на професійну правничу допомогу у разі не здійснення таких витрат особою, що заявляє про стягнення таких витрат.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, про відмову у стягненні з відповідача витрат, понесених позивачем на отримання професійної правничої допомоги.

Водночас, позивачем по справі № 345/5169/21 сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 454 грн. згідно з квитанцією № 59414269 від 19.11.2021 (а.с.7), а тому суд дійшов висновку про наявність передбачених статтею 252 КАС України підстав для ухвалення додаткового рішення, з огляду на це, необхідно здійснити розподіл судових витрат, понесених позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Булавинця М.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Львів вул. Перфецького, 19) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 гривні.

У задоволені решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: