Справа № 524/11901/21
Суддя: Вінтоняк Н. Д.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/524/27/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Вінтоняк Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАА № 552414 від 02 грудня 2021 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що вказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП , за те, що він, будучи посадовою особою ТОВ «КО ТРАНС», відповідальною за технічний стан, обладнання та експлуатацію транспортних засобів, здійснив випуск на лінію транспортний засіб DAF FT XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MERCERON, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , який не відповідав вимогам правил та стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, чим порушив ч. 2 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух».

З постановою позивач не згоден, вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки, технічний стан транспортного засобу перед виїздом був у належному стані і передбачити пошкодження, які можуть виникнути під час руху транспортного засобу по асфальтному покриттю неможливо, також позивач зазначає, що відсутні належні докази вчинення ним порушення.

Ухвалою судді від 15 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, витребувано документи, запропоновано відповідачам подати відзив на позов та докази.

05.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив від відповідачів, в якому вони у задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву посилаються на те, що постанова серії БАА № 552414 від 02.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення складена з дотриманням вимог закону, позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, ним не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених вимог.

Позивач подав відповідь на відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.12.2021 року інспектором відділення безпеки дорожнього руху БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Роговим Р.Г. ухвалено постанову серії БАА №552414 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 128 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. за те, що гр. ОСОБА_1 цього дня в м. Кременчук по пров. Галузевому, 6, будучи посадовою особою ТОВ «КО ТРАНС», відповідальною за технічний стан, обладнання та експлуатацію транспортних засобів, здійснив випуск на лінію транспортний DAF FT XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MERCERON, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , який не відповідав вимогам правил та стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, чим порушив ч. 2 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» (а.с. 5).

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За ст.10 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників транспортних засобів належить: здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів; перевірка перед вирушенням у дорогу технічного стану транспортного засобу та стеження за ним у дорозі.

За п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Згідно з п. 11 ч. 1ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію"полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КУпАП за те, що останній будучи посадовою особою ТОВ «КО ТРАНС», відповідальною за технічний стан, обладнання та експлуатацію транспортних засобів, здійснив випуск на лінію транспортний DAF FT XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MERCERON, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , який не відповідав вимогам правил та стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, чим порушив ч. 2 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за експлуатацію і технічний стан транспортних засобів, зобов`язані:

-забезпечувати добір, підвищення кваліфікації та професійного рівня водіїв, здійснювати контроль за станом їх здоров`я і дотриманням режиму праці та відпочинку;

-забезпечувати належний технічний стан транспортних засобів та дотримання екологічних вимог їх експлуатації;

-не допускати до керування транспортними засобами осіб, які не мають права на керування транспортним засобом відповідної категорії, не пройшли у встановлений строк медичного огляду, перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

-не випускати на лінію транспортні засоби, технічний стан яких не відповідає вимогам державних стандартів, правил дорожнього руху, а також якщо вони не зареєстровані у встановленому порядку, переобладнані з порушенням вимог законодавства або не пройшли обов`язкового технічного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КУпАП випуск на лінію транспортних засобів, технічний стан, обладнання або комплектність яких не відповідає вимогам правил і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, технічної експлуатації, переобладнаних без відповідного погодження, не зареєстрованих у встановленому порядку, таких, що не пройшли обов`язкового технічного контролю або без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), без проходження щозмінного медичного огляду та контролю технічного стану, а також направлення в рейс одного водія при здійсненні пасажирських перевезень на автобусному маршруті протяжністю понад п`ятсот кілометрів тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, громадян - суб`єктів господарської діяльності в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідачами, на яких покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів вчинення саме позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд вважає безпідставними доводи відповідачів щодо належності в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення пояснення позивача, що надані були під час складання постанови, у позовній заяві позивач зазначає, що транспортний засіб DAF FT XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MERCERON, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 виїхав з гаражу в технічно справному стані, пошкодження, на які вказує інспектор Роговий Р.Г. у оскаржуваній постанові, могли відбутися за час експлуатації транспортного засобу після перевірки технічного стану позивачем до зупинки транспортного засобу інспектором Роговим Р.Г.

На спростування даних доводів відповідачами доказів не надано.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наказом МВС № 354 від 13.10.2008 затверджено Порядок здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, який визначає процедуру проведення працівниками Державтоінспекції перевірок технічного стану колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) під час їх експлуатації в період між державними технічними оглядами, які здійснюються у випадку наявних ознак, що свідчать про технічну несправність КТЗ або забруднення ним навколишнього середовища, відповідно до вимог абзацу першого пункту 21 статті 11 Закону України «Про міліцію».

Пунктом 3 Порядку визначено, що за результатами перевірки складається Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу (далі - Акт перевірки) за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві КТЗ.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У спірному випадку відповідач вказує на те, що на автомобілі - DAF FT XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом MERCERON, номерний знак НОМЕР_2 , який використовується для перевезення небезпечних вантажів, залишкова висота малюнку протектора мала менше 2-х міліметрів та шини мали розриви, місцеві пошкодження, що оголюють корд.

Факт вищезазначених пошкоджень напівпричепа в установленому порядку не зафіксований, акт перевірки технічного стану транспортного засобу за формою, наведеною у додатку до вищевказаного Порядку, не складався.

Оскільки відповідачем не виконано вимоги закону щодо з`ясування обставин правопорушення та не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.12.2021 року серії БАА № 552414 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1, ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн. та витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 2481 грн. 00 коп.

18 березня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 543/775/17відступили від висновку ВСУ, згідно якого за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року зазначено, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, сума судового збору, яка підлягала оплаті позивачем при зверненні до суду, становить 454 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 454 грн., як надмірно сплачений.

На підставі викладеного, з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копії наступних документів:

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- копію договору про надання правової допомоги № 04122021/2 від 04.12.2021 року;

- копію рахунку № 10/12 від 10.12.2021 року на суму 2481 грн.;

- ордер серії ВІ № 1066579;

- копію акту прийняття-передачі наданих правових послуг № 1012/1 від 10.12.2021 року.

Загальна сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 2481 грн.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в Автозаводському районному суді з м. Кременчука здійснював адвокат Маслов Є.В., який подав до суду позовну заяву відповідно до договору про надання правової допомоги №04122021/2.

З огляду на те, що відшкодування витрат на правову допомогу носить компенсаційний характер, зважаючи на складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає доведеними, розумними та співмірними витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 14, 139, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДР БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №552414 від 02 грудня 2021 року, винесену інспектором відділення безпеки дорожнього руху БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Роговим Романом Григоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.128 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (, 03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , судові витрати в сумі 1454 ( одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений відповідно до квитанції № АТ «Укрпошта» від 11.12.2021 року судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Роз`яснити позивачу, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.01.2022 року.

Суддя: Н.Д. Вінтоняк