Справа № 193/1178/21
Суддя: Томинець О. В.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/193/2/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 січня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Томинця О. В.,

за участі секретаря судового засідання Хомич Н. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: командир взводу №2 роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції Верезомський Олег Сергійович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

12.10.2021 позивач звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області, як адміністративного суду, із вказаним адміністративним позовом, згідно якого просив визнати поважними причини пропуску ним строку звернення до суду та поновити строк на звернення до суду із позовом до УПП в Полтавській області, визнати протиправними дії ст. лейтенанта взводу № 2 роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Верезомського О. С. щодо винесення постанови серії БАА № 468982 від 21.09.2021, скасувати постанову серії БАА № 468982 від 21.09.2021.

В обґрунтування клопотання про поновлення строків на звернення до суду, вказує, що 21.09.2021 відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, проте у період часу з 21.09.2021 по 04.10.2021 він перебував у відрядженні і міг звернутись до суду лише 05.10.2021.

В обґрунтування позову вказує, що 21.09.2021 він став свідком оформлення постанови про порушення правил дорожнього руху іншим учасником дорожнього руху - жінкою-водієм, яка плакала в своїй машині, була у розпачі. Оскільки оформлення постанови зайняло дуже багато часу, він підійшов до поліцейського, для з`ясування обставин. Поліцейський знаходився на проїжджій частині, він не реагував на його прохання, тому позивач підійшов до поліцейського щоб краще його чути. Після чого, поліцейський виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 468982.

Відповідно до Постанови серії БАА № 468982 від 21.09.2021 вказано, що об 11:08 год цього дня в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вийшов на проїжджу частину та запишався на ній, чим порушив п.4.14 ґ ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП України. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., його притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом

Наголошує на тому, що він під час спілкування з поліцейським, ніяким чином не міг заважати іншим учасникам дорожнього руху, оскільки перед автомобілем патрульної поліції стояв сам поліцейський, з яким він вів розмову. Вказує, що він не здійснював непокору сигналам регулювання дорожнього руху, не здійснював перехід проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, та не порушував інших правил дорожнього руху. Після того, як поліцейський почув його питання, він попросив його зійти з проїзної частини на тротуар, що він одразу і зробив.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 вважає дії відповідача протиправними, а дану постанову незаконною і такою, що повинна бути скасована, адже він не мав жодного наміру порушувати правила дорожнього руху, не мав на меті знаходитись на проїжджій частині задля порушення безпеки руху, особливо, зважаючи на те, що на ній знаходився відповідач, який вів розмову з позивачем. Вважає, що в його діях відсутні ознаки протиправності діяння, а головне - після його дій відсутні шкідливі наслідків, і він жодним чином не намагався створити ці шкідливі наслідки.

Крім того, зазначає, що в оскаржуваній постанові міститься, що до постанови додаються «відео з боді камери В10016, В10126», однак надати йому для перегляду цього відео відповідач відмовився.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 позов залишено даний позов без руху.

23.10.2021 подано заяву про усунення недоліків адміністративного позову разом із додатками.

01.11.2021 було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені ним у своєму позові, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

30 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від відповідача, в обґрунтування якого вказано, що на відеозаписі зафіксовано як поліцейський неодноразово повторює вимогу зійти з проїзної частини, яку ігнорує гр. ОСОБА_1 . Посилання позивача у позовній заяві на те, що він начебто намагався надати допомогу іншому учаснику дорожнього руху, стан якого міг становити загрозу для безпеки дорожнього руху є надуманим та безпідставним. Екіпаж патрульної поліції здійснював розгляд справи стосовно іншого порушення ПДР іншою особою, в цей час і підійшов гр. ОСОБА_1 . Не будучи учасником розгляду справи та демонструючи марну цікавість, неодноразово виходив на проїзну частину дороги, на зауваження не реагував, що і призвело до притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП України. Виносячи постанову, поліцейський законно оцінив всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та при накладенні адміністративного стягнення, встановив всі обставини справи про адміністративне правопорушення і прийшов до відного висновку.

Отже, при винесенні постанови по справі, про адміністративне правопорушення було дотримано всіх вимог чинного законодавства України. Вказує, що позивач дійсно порушив правила дорожнього руху України, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, і немає жодних правових підстав для скасування постанови серії БАА № 468982 від 21.09.2021 по справі про адміністративне правопорушення, оскільки остання винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до ч.1-2 ст. 268 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши доводи позивача та розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення та поновлення такого строку.

Позивач надав клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду.

В обгрунтування клопотання позивач зазначає, що оскаржувану постанову було винесено 21.09.2021, 10 денний строк звернення до суду спливає 04.10.2021, однак у період з 21.09.2021 по 04.10.2021 він перебував у відрядженні, про що він надав копію наказу про відрядження № ПС 21-09/21 від 21.09.2021, згідно якого ОСОБА_1 перебував у відряджені у Полтавській області (а.с. 20), що унеможливлювало його звернення до суду, і лише 05.10.2021 він подав позов на пошту, про що свідчить відповідний поштовий штамп на конверті, що мається у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняться процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 9 ст. 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд, вважає, що строк для оскарження постанови серії БАА № 468982 від 21.09.2021 року пропущений позивачем з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору у даній справі.

Судом встановлено, що 21 вересня 2021 року командир взводу № 2 роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Верезомським О.С. щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 127 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 21.09.2021 об 11:08 год в АДРЕСА_1 , вийшов на проїжджу частину та залишався на ній, чим порушив п. 4.14 ґ ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Відповідно до п. 4.14 ґ ПДР України вказано, що пішоходам забороняється затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Приписами ч.1 ст. 127 КУпАП Непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що долучений до відзиву на позов вбачається, що відеозапис розпочинається з фіксації спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , під час якої позивач стояв на краю проїжджої частини дороги, приблизно 1,5-2 м. від тротуару, при цьому витребувавши від працівника поліції пред`явити посвідчення працівника поліції, відповідач неодноразово прохав ОСОБА_1 зійти з проїжджої частини, обґрунтувавши таку вимогу для забезпечення його безпеки, однак позивач не реагував на прохання поліцейського і продовжував витребовувати від поліцейського пред`явити його документи, в ході якого ОСОБА_1 почав трохи відходити ближче до тротуару, однак продовжував перебувати на проїжджій частині дороги. Відповідач обурившись поведінкою позивача злегка відвів позивача на тротуар, на що ОСОБА_1 вказані дії відповідача обурили, і він продовжував спілкування на підвищених тонах, під час спілкування з поліцейським він вів себе зухвало, знаходячи в діях працівника поліції ознаки кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі по ч.1 ст. 127 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 31 Закону "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, зафіксовано в оскаржуваній постанові.

Згідно правового висновку Верховного Суду у справі №338/1/17 помилковим є посилання на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, пояснення позивача та враховуючи відзив на позовну заяву, суд дійшов переконання, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо залучення ОСОБА_1 у якості свідка чи понятого під час складання адміністративних матеріалів стосовно будь-яких порушників, так само як і непідтверджено дій ОСОБА_1 щодо забезпечення безпеки інших осіб чи учасників дорожнього руху, які б свідчили про обгрунтованості перебування позивача на проїжджій частині і як наслідок відсутності складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Натомість з дослідженого відео доказу вбачається лише надмірна цікавість самого позивача до дій поліцейського, який у той час здійснював свої службові обов`язки зі складання адміністративних матеріліалів відносно водія, та який в ході розмови з поліцейським намагався його повчати, висловлював притензії щодо пришвидшення складання процесуальних докуменів відносно подій, учасником яких він не був.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності відомостей щодо доцільності та необхідності перебування ОСОБА_1 на проїжджій частині, що свідчить про порушення останнім, як пішоходом, вимог п. 4.14 ґ ПДР ПДР України.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії БАА № 468982 за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 127 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 143, 192, 211, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності серії БАА № 468982 від 21.09.2021 за ч.1 ст. 127 ч. 1 КУпАП.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: командир взводу №2 роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції Верезомський Олег Сергійович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 27.01.2022.

Суддя О. В. Томинець