Справа № 420/13811/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13811/21

Категорія: 111020000 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 25.10.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі - ГУ) ДПС в Одеській області про

- визнання протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо нарахування боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в періоді його працевлаштування;

- зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області повністю скасувати недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, включаючи штрафи та пеню, що пов`язані з несплатою або невчасною сплатою цього внеску, в період працевлаштування ОСОБА_1 ;

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 475 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 04 квітня 2021 року була припинена реєстрація ФОП ОСОБА_1 , про що внесено запис №001033272. З метою остаточного зняття з обліку в органах ДПС через припинення підприємницької діяльності позивачем 30 квітня 2021 року через особовий кабінет платника податків подані ліквідаційні звіти. Під час подання ліквідаційної звітності позивачем встановлено, що з січня 2018 року до моменту складання позовної заяви йому нараховується недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; в той же час вимог про сплату недоїмки позивачу не направлялося. Того ж дня позивач звернувся до відповідача із заявою щодо списання заборгованості, на що 03 червня 2021 отримав відмову податкового органу.

Позивач зазначав, що працевлаштований в якості найманого працівника з 2007 року та не вів підприємницької діяльності. Отже позивач є застрахованою особою і платником єдиного внеску є його роботодавець, у зв`язку із чим нарахування позивачу, як фізичній особі-підприємцю, боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в періоді його працевлаштування є неправомірним.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що станом на 09 вересня 2021 року в ІКП ОСОБА_1 обліковується заборгованість з єдиного внеску в сумі 29 340,74 грн., яка нарахована у відповідності до норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо нарахування ОСОБА_1 боргу (недоїмки) в розмірі 29 340,74 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста сорок гривень 74 копійки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в періоді його працевлаштування найманим працівником.

Зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області списати борг (недоїмку) ОСОБА_1 в розмірі 29 340,74 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста сорок гривень 74 копійки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в періоді його працевлаштування найманим працівником.

Стягнуто з бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2 383 грн. (дві тисячі триста вісімдесят три гривні).

В апеляційній скарзі ГУ ДПС в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області зазначає, що за даними інформаційної системи ДПС ФОП ОСОБА_1 з 04 січня 2006 року по 05 квітня 2021 року перебував на обліку у ДПІ Київського району м. Одеси ГУ ДПС в Одеській області. Згідно обраного основного виду діяльності "Оптова торгівля і посередництво в оптовій торгівлі". згідно даних інформаційної системи станом на 09 вересня 2021 року в ІКП ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного внеску в сумі - 29 340,74 грн., у тому числі з 2019 - 2021 роки.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 (НОМЕР_2) 04 січня 2006 року зареєстрований Юридичним департаментом Одеської міської ради фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП), номер запису 0033272.

04 січня 2006 року ФОП ОСОБА_1 взятий на податковий облік в ДПІ Київського району ГУ ДПС в Одеській області.

04 квітня 2021 року в ЄДРПОУ внесено запис 001033272 про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 на підставі власного рішення.

При цьому з 01 серпня 2007 року по 10 червня 2019 року позивач був працевлаштований у ТОВ "Орбіталь", а з 11 червня 2019 року по теперішній час працює в ТОВ "Рейнсистемс", що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 .

Позивач під час подання ліквідаційної звітності дізнався про обліковану в нього заборгованість (недоїмку) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку із чим 30 квітня 2021 року звернувся до ГУ ДПС в Одеській області із заявою, в якій просив списати всю заборгованість, посилаючись на те, що в періоді 2017-2020 рр. він не здійснював підприємницької діяльності та був працевлаштованим найманим працівником.

Листом від 03 червня 2021 року №16251/6/15-32-24-03-10 ГУ ДПС в Одеській області, відповідно до якої підстави для списання суми недоїмки в розмірі 29 340,74 грн., а також штрафів та пені на ці суми недоїмки єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка виникла за період з 01 січня 2017 року по 01 грудня 2020 року, - відсутні, з огляду на ч.6 ст. 4 Закону №2464, яка набрала чинності з 01 січня 2021 року. Також зазначено, що до контролюючого органу заява позивача надійшла з порушенням граничного терміну.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у спірні періоди обов`язок сплати за позивача єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладений на його роботодавця відповідно до чинного законодавства та його роботодавець повинен сплачувати за позивача єдиний внесок у розмірах, визначених законодавством.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є застрахованою особою в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), і єдиний внесок за нього повинен нараховувати та сплачувати його роботодавець, що виключає обов`язок позивача зі сплати у цей період єдиного внеску ще й як самозайнятою особою.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.14.1 ст. 14 ПК України, ст. 1, ч.3 ст. 4, ст. 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI, п.2 ч.1 ст. 1, п.п.1, 2 ч.1 ст. 4, абз.1 п.1 та п.2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.195 п.14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що "працівник" це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

До вказаного Закону №2464-VI Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для ФОП (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.

Згідно п.2 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску, є ФОП, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п.4 (крім ФОП, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.2 ч.1 ст. 7 Закону).

Пунктом 3 ч.1 ст. 7 Закону України №2464-VI встановлено, що для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року №449 (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (далі - Інструкція №449).

Згідно п.1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Абзацом 2 п.2 розділу VI Інструкції №449 встановлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Відповідно абз.3 п.3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У випадках, передбачених абз.3 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається), зокрема, платникам, зазначеним у пп.пп.3, 4, 6 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень (п.3 розділу VI Інструкції №449).

Тобто, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом №2464-VI.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу ФОП Законом №2464-VI не врегульовано.

З огляду на предмет спору у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що особа, яка зареєстрована як ФОП, проте не веде господарську діяльність та не отримує доходи, зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

Разом з тим, якщо особа, крім реєстрації як ФОП, ще є найманим працівником, така особа є застрахованою, а тому єдиний внесок за неї сплачується роботодавцем.

Таким чином, особи зареєстровані як ФОП та одночасно, які перебувають у трудових відносинах, фактично спричиняє подвійну сплату єдиного внеску, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як ФОП (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Таким чином, у розумінні Закону №2464-VI, позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього у спірний період регулярно нараховувався та сплачувався роботодавцем, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем окремо.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №440/2149/19.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01 серпня 2007 року по 10 червня 2019 року позивач був працевлаштований у ТОВ "Орбіталь", а з 11 червня 2019 року по теперішній час працює в ТОВ "Рейнсистемс".

На підтвердження сплати ЄСВ позивачем надано відомості про застраховану особу з 2009 року по 2021 рік.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок сплачувати єдиний внесок як самозайнятою особою, оскільки єдиний внесок за неї було сплачено роботодавцями.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 січня 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.