Справа № 400/3908/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/3908/20
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 року по справі № 400/3908/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.08.2020р. №1

У С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області щодо внесення даних до ліцензії ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 08.04.2019 року за №1900089 про початок терміну її дії із 13.04.2019 року, а не з моменту закінчення дії попередньої ліцензії, тобто з 12.04.2019 року.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 31.08.2020 року №1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що вона своєчасно звернулась до контролюючого органу із заявою щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Однак, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області у ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 08.04.2019 року за №1900089 протиправно зазначено початок терміну її дії 13.04.2019р. Означене сталося не з вини позивачки, у зв`язку з чим остання не повинна нести відповідальність згідно абз.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відповідач з позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що 12.04.2019р. ФОП ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, за що абз.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачено відповідальність. Також, відповідач вказував на правомірність дій контролюючого органу щодо зазначення терміну дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 08.04.2019 року за №1900089.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 року по справі № 400/3908/21 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області щодо внесення даних до ліцензії ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 08.04.2019 року за №1900089 про початок терміну її дії із 13.04.2019 року, а не з моменту закінчення дії попередньої ліцензії, тобто з 12.04.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 31.08.2020 року №1.

Задовольняючи позовні вимоги окружний адміністративний суд вказав, що Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не визначено з якої дати суб`єкт господарювання набуває право на здійснення ліцензійної господарської діяльності та якою датою закінчується цей термін. Податковий орган, видаючи ліцензію з терміном дії, починаючи з 13.04.2019р., хоча і діяв в межах наданих йому строків, проте мав всі можливості для встановлення іншого строку її дії, який би був більш сприятливим для платника податків. Реалізація дискреційних повноважень податкового органу не повинна створювати штучних перешкод для здійснення законної діяльності суб`єкта господарювання, оскільки це вказує на недобросовісність дій податкового органу. Окружний адміністративний суд дійшов висновку, що відповідач мав змогу зазначити в ліцензії термін її дії саме з 12.04.2019р., а не з 13.04.2019р. Вказані дії потягли за собою накладення на позивачку штрафних санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, що, на думку суду першої інстанції, є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись із рішенням окружного адміністративного суду відповідачем подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази, встановлено обставини у справі, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, на думку скаржника, спірне рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що у даному випадку, приписами чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства на контролюючий орган не покладено обов`язку здійснювати видачу ліцензії на конкретну дату, а встановлено лише період, протягом якого дозвільний документ повинен бути виданий. Відповідач акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що з урахуванням принципу обачності платника податків, а також обов`язку платника податків здійснювати діяльність з продажу алкогольних напоїв виключно за наявності ліцензії, наведені в адміністративному позові обставини та висновки суду першої інстанції не спростовують наявності у спірних правовідносинах складу податкового правопорушення. Решта доводів апеляційної скарги дублює зміст відзиву на позовну заяву.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 26.01.2007р. проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено відповідний запис №0027199, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №327646.

З матеріалів справи убачається, що 11.04.2018р. Головним управлінням ДФС у Миколаївській області фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольним напоями №2018/14/03/64/ НОМЕР_1 .

У вказаному дозвільному документі зазначено термін дії з 12.04.2018р. по 11.04.2019р.

Апеляційним судом з`ясовано, що 04.04.2019р. ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Миколаївській області подано належним чином оформлену заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

В означеному зверненні зазначено відомості щодо дати початку дії ліцензії - з 12.04.2019р.

Судом апеляційної інстанції установлено, що Головним управлінням ДФС у Миколаївській області ФОП ОСОБА_1 видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) (реєстраційний номер: 1900089, дата реєстрації: 08.04.2019р.).

У вказаному дозвільному документі зазначено термін дії з 13.04.2019р. до 13.04.2020р.

04.08.2020р. фахівцями ГУ ДПС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , господарську діяльність у якому здійснює ФОП ОСОБА_1 , з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, пальним.

За результатами вказаної перевірки фахівцями податкового органу складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, пальним від 04.08.2020р. №89/14-29-32-01/ НОМЕР_2 , у якому зазначено, що 12.04.2019р. ФОП ОСОБА_1 здійснювалась реалізація алкогольного пива на суму 2420грн. без відповідної ліцензії, що є порушенням вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі означеного акта фактичної перевірки від 04.08.2020р. №89/14-29-32-01/ НОМЕР_2 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2020 року №1.

Не погодившись із прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 31.08.2020 року №1 ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до статті 1 якого ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно із статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Частиною 12 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Отже, за умови дотримання суб`єктом господарювання визначених законом умов отримання ліцензії, уповноважений орган, за заявою вказаного суб`єкта повинен видати йому ліцензію або прийняти рішення про відмову в її видачі, в якому має бути вказана підстава такої відмови.

Як установлено апеляційним судом та зазначено вище, 04.04.2019р. ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Миколаївській області подано належним чином оформлену заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, у якій зазначено відомості щодо дати початку дії ліцензії - з 12.04.2019р.

Однак, контролюючим органом видано ФОП ОСОБА_1 ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) (реєстраційний номер: 1900089, дата реєстрації: 08.04.2019р.) терміном дії з 13.04.2019р. до 13.04.2020р.

Жодних доказів на підтвердження прийняття уповноваженим органом рішення про відмову суб`єкту господарювання видати ліцензію з 12.04.2019р. матеріали справи не містять.

До того ж, суб`єктом владних повноважень жодним чином не обґрунтовано неможливість видачі ФОП ОСОБА_1 ліцензії терміном дії з 12.04.2019р., яка власне й була зазначена останньою в заяві про її видачу.

У даному випадку, суб`єктом господарювання у повному обсязі дотримано приписи чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства.

Натомість, в силу наявності у контролюючого орган дискреційних повноважень із видачі ліцензії, останнім створено ситуацію за якої ФОП ОСОБА_1 була позбавлена можливості здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, зокрема, 12.04.2019р.

З урахуванням установлених фактичних обставин справи колегія суддів вважає правильною позицію окружного адміністративного суду щодо необхідності захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтереси позивачки у визначений в оскаржуваному рішенні спосіб.

Установлені у межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і твердження відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 року по справі № 400/3908/21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Шляхтицький О.І.