Справа № 473/4875/21
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4875/21
РІШЕННЯ

іменем України

"24" січня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді Ротар М.М.

секретаря Лукіянчиної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просив скасувати постанову серія ЕАО № 5165066 від 19.12.2021 інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 грудня 2021 року відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО №5165066, без скадання протоколу про адміністративне правопорушення. Згідно постанови ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAZDA 3» н.з. НОМЕР_1 , 19.12.2021 року в с. Іванове Лиманського району Одеської області, рухався зі швидкістю 77 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 27 км/год . Фіксація проводилась на прилад V TC008402,Б/К1039, чим порушив п.12.4 ПДР, чим скоїв адмістративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає накладене на нього стягнення є незаконним та необґрунтованим, з огляду на порушення порядку накладення адміністративних стягнень . Вважає, що інспектором не було повно з`ясовано обставини, що мають значення до справи, пристрій для вимірювання швидкості не був закріплений на стаціонарно нерухомому об`єкті, отже висновки інспектора не відповідали фактичним обставинам справи, оскільки він рухався зі швидкістю 63-65 км/год.

Ухвалою суду від 04 січня 2022 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду.

Відповідач у встановлений строк надав відзив на повну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки правопорушення було зафіксовано технічним засобом TruCam II LTI 20/20 № ЕС008402, який пройшов повірку у встановленому законом порядку. Вважає прийняту ним постанову щодо позивача законною, зазначає , що процедуру винесення постанови порушено не було , інспектор діяв в межах наданих йому законом повноважень, прав позивача не порушував.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав відзив, в якому просив розгляд справи здійснювати без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно з законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України, зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п.п. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 2 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

На диску з відеозаписом здійсненого із застосуванням лазерного вимірювача швидкості TruCam II LTI 20/20 № ЕС008402 зафіксовано правопорушення, здійснене позивачем 19.12.2021 року о 12 год. 54 хв., який керуючи транспортним засобом «MAZDA 3» н.з. НОМЕР_1 , в с. Іванове Лиманського району Одеської області, рухався зі швидкістю 76 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України.

Щодо посилань позивача на неправомірність застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam II LTI 20/20 № ЕС008402, то cуд вказує на таке.

Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Пунктом 9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Вказана норма закону не містить обов`язкової вимоги щодо роботи технічних приладів лише в автоматичному режимі.

Посилання позивача на те, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить статті 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", оскільки камера повинна стояти на тринозі, а фіксація швидкості руху автомобілів здійснюватись лише в автоматичному режимі, спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Щодо посилань позивача, що відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи, то вони спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, де зафіксовано, що під час розгляду справи водій письмові пояснення надавати не хотів, клопотань про надання йому правової допомоги не заявляв.

Крім того, відповідно до правової позиції викладеної у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду 05 серпня 2021 р. у справі № 766/7917/21: Колегія суддів зазначає, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 122 КпАП України про порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху України. Таке порушення доведено належними та допустимими доказами, порушення прав при розгляді справи стороною відповідача не встановлено. Оскаржувана постанова у повні мірі відповідає ст.283 КУпАП.

Надані документи щодо засобу вимірювання правопорушення відповідає приладу, зазначеному в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень, в розумінні ч.2 ст.77 КАС України є доведеними та законними.

Позиція позивача не знайшла свого підтвердження при розгляді справи, тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.242-246 КАС України, суд

Ухвалив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: М.М. Ротар