Справа № 953/2781/20
Суддя: Єфіменко Н. В.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/2781/20
РІШЕННЯ
11 січня 2022 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Єфіменко Н.В.
за участі секретаря Фоміної К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Дикого Богдана Сергійовича,Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
19 лютого 2020р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі: УПП в Харківській області ДПП) Дикого Б.С., в якому позивач просив скасувати постанову серія ЕК №1923347 від 31.12.2019 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на винесення 31.12.2019 інспектором УПП в Харківській області ДПП Диким Б.С. відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Зазначив, що правил дорожнього руху не порушував, до адміністративної відповідальності він притягнутий необґрунтовано, безпідставно та незаконно.
25.02.2020 ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Золотарьової Л.І. позовна заява залишена без руху (а.с.8).
19.03.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова спрощене позовне провадження у справі відкрите (а.с.20-21).
13.04.2020 у зв`язку з відставною судді ОСОБА_2 справа передана у провадження судді Бородіної Н.М. (а.с.29).
25.05.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова адміністративний позов залишений без розгляду (а.с.33-34).
23.09.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду ухвала Київського районного суду м. Харкова від 25.05.2020 залишена без змін (а.с.85-88).
25.02.2021 ухвалою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду ухвали суду першої та апеляційної інстанцій від 25.05.2020 та 23.09.2020 відповідно скасовані (а.с.127-135).
17.03.2021 справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова та розподілена у провадження судді Єфіменко Н.В. (а.с.138).
07.07.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова до справи у якості співвідповідача залучене УПП в Харківській області ДПП.
Позивач до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити, справу розглянути за своєї відсутності.
Відповідач інспектор УПП в Харківській області ДПП Дикий Б.С. до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій проти задоволення позову заперечував, просив справу розглянути за своєї відсутності.
Представник відповідача УПП в Харківській області ДПП про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, причини неявки не сповістив.
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:
Судом встановлено, що 31.12.2019 інспектором УПП в Харківській області ДПП Диким Б.С. позивача винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №1923347 за ч.2 ст.122 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що 31.12.2019 о 02:16:40 за адресою: м. Харків, пр. Московський, 100 ОСОБА_1 керував автомобілем «Мазда» р.н. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «червони» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України (а.с. 4).
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як передбачено ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Докази на підтвердження порушення позивачем ПДР України, відповідачем суду не надані, як і не вказані вони в оскаржуваній постанові. Відповідно, доводи позивача щодо дотримання ним ПДР України відповідачем не спростовані.
Згідно ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.
20.08.2021 позивач подав заяву про розподіл судових витрат, в якій просив покласти на відповідачів понесені ним судові витрати у сумі 18 995, 80 грн., з яких 5044,80 грн. витрати зі сплати судового збору; 13 952 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.
28.10.2021 представник відповідача подав заперечення проти задоволення заяви про розподіл судових витрат (а.с.183-184).
Відповідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Визначаючи суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція ВП ВС викладена у справі №826/1216/16 від 27.06.2018).
Суд вважає, що судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 952 грн. є неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Так, зважаючи на розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, обсяг наданих адвокатських послуг, з урахуванням відсутності представництва інтересів позивача у судових засіданнях, - з відповідача Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн.
Також частинами 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи правову позицію, викладену 18.03.2020 в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку із задоволенням позову, в порядку ч. ч. 1, 3 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Харківській області ДПП судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5044,80 грн.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Дикого Богдана Сергійовича,Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серія ЕК №1923347 від 31.12. за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати; провадження у справі - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції, код 40108646 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у сумі 5044 (п`ять тисяч сорок чотири) грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Дикий Богдан Сергійович, адреса: м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.
Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, код 40108646, адреса: м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.
Повний текст рішення виготовлений 11 січня 2022.
Суддя -