Справа № 591/5017/21
Суддя: Северинова А. С.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5017/21
Провадження № 2-а/591/16/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Северинової А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу № 591/5017/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області Головного управління Національної поліції в Сумській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ :

19 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ЕАН № 4459633 від 08 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 липня 2021 року інспектором лейтенантом поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Сумській області ГУНП в Сумській області Пронт А.В. було винесено відносно неї постанову серії ЕАН № 4459633 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України. У постанові зазначено, що нею порушено п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах та вказано, що нею здійснювалось керування автомобілем Dacia Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Суми по вулиці Харківській.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що в якості доказів по справі поліцейський не вказує ні про фотознімок з приладу TruCam LTI 20/2 008371, ні про скріншот з відеоматеріалу приладу TruCam, ні про оптичний диск з місця події, на якому міститься з відеофайл.

Відео та фото факту вчинення правопорушення, що містяться на оптичному диску, підпадають під зазначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. До матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (в даному випадку - прилад TruCam чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм закону є оригіналом такого електронного доказу.

До того ж, не зафіксовано факт скоєння правопорушення тим водієм, якого притягують до відповідальності. На доказах, що надає поліція, неможливо чітко ідентифікувати водія, а це суперечить принципу індивідуальної юридичної відповідальності особи.

З огляду на інтенсивність пересування автомобілів на дорозі, можна припустити, що приладу TruCam не вдалось зафіксувати швидкість саме того автомобіля, за кермом якого був фактичний правопорушник.

Отже, можна зробити висновок, якщо адміністративне правопорушення не було зафіксовано в автоматичному режимі, працівник поліції немає права виносити постанову без оформлення з відповідного протоколу, що є підставою для її скасування.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06 вересня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить залишити без змін постанову ЕАН №4459633 від 08 липня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу №1 роти № 2 батальйону УПП в Сумській області ДПП лейтенантом поліції Пронтом А.В., а позовну заяву залишити без задоволення. Відзив обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу Dacia Duster, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ознайомив її з відеозаписом вчинення нею адміністративного правопорушення, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор ВМ00099, відеозапис № 00:00:08. ОСОБА_2 роз`яснив позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор ВМ00099, проте позивач не виявляла бажання скористатися своїми правами та не заявляла під час розгляду справи жодних клопотань, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор ВМ00099. 08 липня 2021 року розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, ОСОБА_3 виніс постанову ЕАН № 4459633 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При цьому, зазначає, що зафіксоване адміністративне правопорушення на лазерному вимірювачі швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam II надіслати до суду немає можливості через виявлену несправність в роботі вказаного лазерного вимірювача.

З наявного в матеріалах справи відеозапису чітко видно, що жодних клопотань, в тому числі клопотання скористатися правовою допомогою від позивача до працівників поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надходило, що зафіксовано за допомогою службового відео реєстратора персонального мобільного.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Звертає увагу на п. 5 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4459633 від 08 липня 2021 року, де зазначено, що перевищення дозволеної у населеному пункті швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LТІ 20/20 TruCam II серійний номер ТС008371.

Зазначає, що позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП не заперечувала того факту, що саме вона є водієм транспортного засобу Dacia Duster, номерний знак НОМЕР_1 .

10 вересня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що відповідач у своєму відзиві фактично визнав, що через несправність в роботі лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LТІ 20/20 TruCam II в нього відсутні докази щодо вчинення правопорушення позивачем, а тому просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2021 року постановою інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Сумській області серії ЕАН № 4459633 Редьку В.С. визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 08 липня 2021 року о 18-годині 18 хв. в м. Суми по вул. Харківська, 112 водій, керуючи транспортним засобом в населеному пункті, позначеному ДЗ 5.45 початок населеного пункту, рухався зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху на 23 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху «Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.». Швидкість випромінювалась приладом TruCam LТІ 20/20 008371 (а.с. 9-10).

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідальність за вказаною нормою полягає у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Частиною 3 статті 258 КУпАП встановлено, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, згідно якої постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Зокрема, у доданому до відзиву відеозапису з нагрудної камери поліцейського відсутній факт фіксації моменту вчинення позивачем правопорушення, оскільки відеозапис починається вже після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського і на ньому відображено лише факт складання протоколу про адміністративне правопорушення. У відзиві відповідач визнав факт неможливості надати відеозаписи з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LТІ 20/20 TruCam ІІ (серійний номер ТС008371) у зв`язку з несправністю в його роботі. Водночас, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. До того ж, відсутні докази, що станом на момент вчинення правопорушення прилад TruCam, на який було зафіксовано факт вчинення позивачкою правопорушення був справний.

Таким чином, при розгляді даної справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише відео з відображенням факту складання протоколу, що не дає підстав достеменно стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час та у спосіб, що зазначені у постанові, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

Сама по собі постанова, правомірність якої оскаржується, не може розглядатись як доказ складу адміністративного правопорушення, за відсутності інших доказів, оскільки постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Відповідачем не надано жодних допустимих доказів про вчинення правопорушення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На підставі викладеного, за відсутності доказів порушення позивачем ПДР України, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 3 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судовий збір в розмірі 454 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН № 4459633 від 08 липня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, яка винесена інспектором лейтенантом поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Сумській області Пронтом Артемом Володимировичем.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста,3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 січня 2022 року.

Суддя А.С. Северинова