Справа № 161/18167/21
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/43/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

з участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора першого батальйону четвертої роти Управління патрульної поліції у Волинській області сержанта поліції Царука Вадима Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4810629 від 23 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до інспектора першого батальйону четвертої роти Управління патрульної поліції у Волинській області сержанта поліції Царука Вадима Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4810629 від 23 вересня 2021 року.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23 вересня 2021 року інспектором першого батальйону четвертої роти Управління патрульної поліції у Волинській області сержантом поліції Царуком Вадимом Олександровичем щодо нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 127 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн.В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вказана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, заперечив факт вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення, зазначає, що очікуючи на узбіччі на маршрутне таксі, оступився та вийшов на проїжджу частину, після чого до нього під`їхав службовий автомобіль патрульної поліції та без з`ясування дійсних обставин події, притягнули його до адміністративної відповідальності за нібито здійснення проїжджої частини у невстановленому місці поза пішохідним переходом. Крім того, в постанові зазначили, що він нібито перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння позивач не відмовлявся, однак працівники поліції такої можливості не надали.

З урахуванням вищенаведеного просить постанову серії ЕАО № 4810629 від 23 вересня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 127 КУпАП - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього - закрити.

Ухвалою від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02 листопада 2021 року від представника відповідача Літвака О.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та просить в задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві вказує, що факт правопорушення підтверджується відеозаписом нагрудного відеореєстратора поліцейського від 23.09.2021 року на якому зафіксовано порушення позивачем вимог ч.3 ст.127 КУпАП.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору у даній справі.

Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року інспектором першого батальйону четвертої роти Управління патрульної поліції у Волинській області сержантом поліції Царуком Вадимом Олександровичем щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 127 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови пішохід - ОСОБА_1 23.09.2021 року о 21:51 год в м. Луцьку вул. Володимирська, 11а перейшов проїзну частину у невстановленому місці, а саме, поза пішохідним переходом, при цьому перебуваючи в п`яному вигляді, чим порушив п. 4 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 127 КУпАП.

З відеозапису з нагрудних камер поліцейських, що долучений до відзиву на позов вбачається, що відеозапис розпочинається з фіксації спілкування поліцейськими з ОСОБА_1 , яка сперечається, не погоджується з вимогами поліцейських. Однак вказаний відеозапис не містить фіксації обставин правопорушення, зазначених в оскаржуваній постанові.

Згідно ч.1 ст.2КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 222КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі по ч.3 ст. 127 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Приписами ч.1 та ч. 3 ст. 127 КУпАП непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою попередження або накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі порушення, вчинені особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, які перебувають у стані сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч.2 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КУпАП, зафіксовано в оскаржуваній постанові.

Згідно правового висновку Верховного Суду у справі №338/1/17 помилковим є посилання на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

На думку суду, наданий відповідачем відеозапис подій не є доказом вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, так як він не містить фіксації переходу проїзної частини ОСОБА_1 поза пішохідним переходом. На зазначеному відеозаписі взагалі не зафіксовано поведінки позивача під час вчинення правопорушення, а лише зафіксовано його поведінку під час спілкування з працівниками поліції.

Позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.3 ст.127 КУпАП.

Таким чином, відповідачем має бути доведено, що позивач перейшов проїзну частину поза пішохідним переходом.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження конкретних фактичних дій позивачем, припинення яких здійснювали поліцейські. Реакція позивача на вимоги поліцейських може містити склад інших правопорушень, однак правопорушення за ч.3 ст.127 КУпАП має бути скоєним до його виявлення (припинення) працівниками поліції, і обставини такого правопорушення мають бути підтверджені доказами, в тому числі фіксацією технічними засобами до його припинення поліцейськими.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, з огляду на те, що жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.127 КУпАП матеріали справи не містять, суд вважає недоведеним вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 127 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Щодо поновлення пропущеного строку на оскарження постанови, то суд вказує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що в день винесення оскаржуваної постанови 23 вересня 2021 року позивач таку не отримував. За наявного штрихкоду поштового відправлення, судом встановлено, що позивач оскаржувану постанову отримав 29 вересня 2021 року. з позовною заявою до суду звернувся 08 жовтня 2021 року, тобто в межах строку, визначеного ч.2 ст.286 КАС України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про поновлення строку щодо оскарження постанови серії ЕАО № 4810629 від 23 вересня 2021 року.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Так, частиною 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 143, 192, 211, 241-246, 250, 255, 286,293, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії ЕАО № 4810629 від 23 вересня 2021 року.

Постанову серії ЕАО № 4810629 від 23 вересня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 127 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк