Справа № 562/3108/21
Суддя: Ковалик Ю. А.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/3108/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю.А., при секретарі судових засідань Дацишиній Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 жовтня 2021 року працівником патрульної поліції в Рівненській області ДПП, винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №770589 від 10.10.2021 року, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вважає дану постанову про накладення адміністративного стягнення необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог закону та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не порушував правил дорожнього руху, а тому відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, зазначені в оскаржуваній постанові.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №770589 від 16.10.2021 року, визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву якою позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Подав відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивачем порушено п. 12.4 ПДР України. Факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується обставинами викладеними у постанові. Вважає, що оскаржувану постанову складено правомірно та винесено у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

07.12.2021 року до Здолбунівського районного суду Рівненської області надійшла відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву, якою позивачем викладено спростування тверджень відповідача щодо зазначених останнім підстав для відмови у задоволенні позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частинами першою та другою уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У постанові серії ДП18 №770589 від 10.10.2021 зазначено, що 10 жовтня 2021 року о 11 год. 34 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп, 326 км. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 75 км/год. при цьому перевищив встановленні обмеження швидкості руху, а також не маючи права керування транспортними засобами, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 12.4, 2.1А ПДР України та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису, який наданий на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, будь-яке фіксування на ньому порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху позивачем ОСОБА_1 відсутнє. Події, які зафіксовані на відеозаписі, відображають спілкування позивача з поліцейськими, порядок розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, а не сам факт вчинення адміністративного правопорушення та його місце, крім того з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 надав на вимогу працівників поліції посвідчення водія.

В матеріалах справи наявна копія посвідчення водія виданого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 18.02.2003 року, категорії «В».

Відповідно до копії листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (Філя ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській області) від 13 жовтня 2021 року, що згідно відомостей наявної у регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Рівненській області баз даних громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.02.2003 року у ВРЕР ДАІ м. Острог видане посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії «В».

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач на обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав жодних доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, таких даних не міститься і в долученому до відзиву на позов відеозаписі. Його ж твердження про те, що поліцейський розглянув справу відповідно до вимог чинного законодавства жодним доказом не підтверджено.

При цьому суд зазначає, що окремо сама по собі постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі N 357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 139, 241- 250, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 770589 від 10.10.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області: вул. С. Бандери, 14а, м. Рівне, .

Суддя: Ю.А. Ковалик