Справа № 500/6929/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 500/6929/21

13 січня 2022 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.

представника позивача Гукалюка Н.П.,

представника відповідача Манащук Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву позивача про відмову від позову та повернення судового збору в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу в розмірі 648686,00 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 17.11.2021.

Ухвалою суду від 17.11.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 14.12.2021 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

Ухвалою суду від 14.12.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено до 13.01.2022 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

17.11.2021 до суду надійшла заява Головного управління ДПС у Тернопільській області про відмову від позову та повернення судового збору. Така заява обґрунтована тим, що після подання позовної заяви, відповідачем повністю сплачено заявлений до стягнення в судовому порядку податковий борг в сумі 648686,00 грн, у зв`язку з чим Головне управління ДПС у Тернопільській області вбачає за доцільне відмовитись від позову та відповідно до частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) просить суд закрити провадження у справі. Також позивач просить відповідно до статті 140 КАС України вирішити питання про повернення Головному управлінню ДПС у Тернопільській області сплаченого судового збору при поданні позовної заяви шляхом стягнення його з відповідача.

14.12.2021 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких Державне підприємство "Тернопільське лісове господарство" заперечує проти поданої позивачем заяви та вказує, що станом на день подання позовної заяви за відповідачем рахувався борг в розмірі 817468,09 грн. Позивач стягує частину цього боргу в розмірі 648686,00 грн. У провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувають справи №500/2049/21 про стягнення податкового боргу на суму 546614,00 грн, та №500/2785/21 про стягнення податкового боргу на суму 729766,00 грн.

Таким чином, на переконання відповідача, у позивача відсутні підстави для стягнення боргу з ПДВ в розмірі 648686,00 грн, оскільки ПДВ розраховується наростаючим підсумком із загальної суми заборгованості, тому неможливо виділити ПДВ по якомусь окремому провадженню. ПДВ згідно декларації за серпень 2021 року погашено в повному обсязі у встановлений законом строк платіжними дорученнями №1204 від 28.09.2021 і №1159 від 15.09.2021.

Також вважає дані інтегрованої картки платника податків Державне підприємство "Тернопільське лісове господарство" недостовірними, оскільки рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі № 819/3111/15 зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області відновити у інтегрованій картці платника податків Державне підприємство "Тернопільське лісове господарство" суму ПДВ в розмірі 460020,00 грн. На сьогоднішній день рішення суду не виконане (а.с.50).

14.12.2021 від Головного управління ДПС у Тернопільській області до суду надійшли додаткові пояснення, у яких позивач вважає помилковим твердження відповідача щодо своєчасного погашення податкового боргу у зв`язку з невідновленням на підставі рішення суду в інтегрованій картці платника податків суми ПДВ в розмірі 460020,00 грн, як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, задекларованої відповідно до поданих декларацій з податку на додану вартість за період 01.01.2009 по 30.09.2009.

Щодо відображення в обліковій інформаційній системі органів державної податкової служби сум ПДВ, які згідно зі статтею 209 розділу V Податкового кодексу України підлягають спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, а також сум ПДВ, які відповідно до пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Кодексу у повному обсязі спрямовуються переробними підприємствами до спеціального фонду державного, представник позивача вказує, що зазначені суми ПДВ акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків згідно з Порядком акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 № 11.

Ведення обліку вказаних сум ПДВ здійснюється в картках особових рахунків ф.№5 за кодом 14010160 "Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні с/г підпр-ва згідно ст.209 ПКУ" з урахуванням наступного.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України 25.01.2011 №41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за №197/18935, платники податку, які застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, подають податкову декларацію з ПДВ (скорочену), а у разі самостійного виявлення помилок у податковій декларації подають уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань до декларації з ПДВ (скороченої).

При цьому дані податкової звітності переносяться з електронної бази звітних документів до карток особових рахунків платників у загальному порядку в графу "Нараховано/зменшено" картки особового рахунку ф.№5 за кодом 14010160 операцією 1С1 (лат.) "Нараховано ПДВ по скороченій декларації (cт. 209 ПКУ)"/операцією 19Р(лат.) "Зменшено суми ПДВ, які підлягали нарахуванню (cт. 209 ПКУ)".

Поряд з цим відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 № 11 суми ПДВ, які підлягають сплаті згідно з поданою декларацією, перераховуються сільськогосподарськими підприємствами з поточного рахунку на спеціальний рахунок у строки, встановлені статтею 203 Кодексу для перерахування суми ПДВ до державного бюджету.

Оскільки для ведення обліку сум ПДВ, які залишаються у розпорядженні сільськогосподарських підприємств, передбачено новий код 14010160 "Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні сільськогосподарського підприємства", платникам - сільськогосподарським підприємствам мають бути відкриті картки особових рахунків ф.№5 за кодом 14010160.

Заявлена сума податкового боргу з податку на додану вартість відображена в інтегрованій картці платника податків за кодом 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

Тому відновлення в ІКП сум ПДВ, задекларованих відповідно до поданих декларацій ПДВ як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, за період з 01.01.2009 по 30.09.2009 (код бюджету 75 спецрежим 14010160), не створить переплати та відповідно не може бути використано для погашення існуючого у Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" боргу з ПДВ (за кодом 14010100) (а.с.59).

У судовому засіданні 13.01.2022 представник позивача заяву про відмову від позову підтримав та просив її прийняти.

Представник відповідача заперечила проти прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі, оскільки підприємство позов не визнає повністю з мотивів, викладених у письмових поясненнях.

Заслухавши думку представника відповідача, суд дійшов висновку, що відмову позивача від позову необхідно прийняти, а провадження у справі - закрити, з огляду на таке.

Частинами першою, шостою статті 47 КАС України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Суд не приймає відмови позивача від позову <…>, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду із заявою про відмову від позову у зв`язку з самостійною сплатою відповідачем податкового боргу в розмірі 648686,00 грн по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), а саме: 23.10.2021 в сумі 131359,91 грн, 28.10.2021 в сумі 150000,00 грн та в сумі 367326,09 грн, що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника (а.с.35-43), і такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, тому суд дійшов висновку про необхідність прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

При цьому суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що податковий борг з ПДВ погашено в повному обсязі у визначений законом строк, оскільки, як встановлено судом, заявлена сума податкового боргу з ПДВ відображена в інтегрованій картці платника податків за кодом 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" . Відтак відновлення в ІКП сум ПДВ, задекларованих відповідно до поданих декларацій з ПДВ як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, за період з 01.01.2009 по 30.09.2009 (код бюджету 75 спец режим 14010160), не створить переплати та відповідно не може бути використано для погашення наявного у Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" боргу з ПДВ (за кодом 14010100).

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Відтак суд вирішує питання наявності підстав для розподілу між сторонами судових витрат.

Позивач у заяві про відмову від позову та закриття провадження у справі просив повернути сплачений ним судовий збір при поданні позовної заяви відповідно до статті 140 КАС України. З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою та другою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Варто зауважити, що стаття 139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи.

Також КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140 КАС України), а також повернення судового збору у разі відмови позивача від позову (стаття 142 КАС України).

За приписами статті 142 КАС України, якій кореспондують норми частини третьої статті 7 Закону України Про судовий збір, у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас згідно зі статтею 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Таким чином, стаття 140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 КАС України та статті 7 Закону України Про судовий збір правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь-яких інших причин, що має наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 КАС України.

У даному випадку суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі за заявою позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.02.2020 у справі № 260/1378/18, у якій було надано правову оцінку щодо застосування відповідних положень статті 142 КАС України у взаємозв`язку зі статтею статті 139 КАС України, та у постанові від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а, у якій оцінці підлягали положення статей 139 та 140 КАС України відносно одна одної, які по-різному регулюють спірні правовідносини щодо розподілу судових витрат.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі №380/3138/20.

З урахуванням викладеного, клопотання позивача про повернення сплаченого судового збору в порядку статті 140 КАС України підлягає задоволенню.

Так, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 9730,29 грн відповідно до платіжного доручення №1518 від 12.10.2021 (а.с.5).

З огляду на положення статті 140 КАС України, у зв`язку із відмовою позивача від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, суд присуджує Головному управлінню ДПС у Тернопільській області понесені ним витрати зі сплати судового збору шляхом стягнення їх з відповідача.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову Головного управління ДПС у Тернопільській області від позову до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу.

Провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу закрити.

Стягнути з Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" (вулиця Багата, будинок 5А, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ) судовий збір у розмірі 9730,29 грн (дев`ять тисяч сімсот тридцять грн 29 коп).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 13 січня 2022 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.