Справа № 420/14017/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/14017/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному обсязі розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по13.06.2016 року та з 08.12.2017 року по28.02.2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язати нарахувати і вплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 13.06.2016 року та з 08.12.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року в сумі 27210,54 грн. із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльністю щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення»;

- зобов`язати нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року включно в сумі 133894,35 грн. із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення, яка за спірні періоди відповідачем виплачувалась не в повному розмірі. Аргументи відповідача про відсутність механізму реалізації законодавчого положення, відсутність бюджетних асигнувань та коштів, як причини невиконання своїх зобов`язань, не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м.Одесі позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 13.06.2016 року та з 08.12.2017 року по 28.02.2018 року включно. Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 13.06.2016 року та з 08.12.2017 року по 28.02.2018 року включно. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в застосуванні базового місяця - «січень 2008 року» для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 13.06.2016 р. та з 08.12.2017 р. по 28.02.2018 р. та в частині виплат щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення в сумі 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 р. по 31.08.2020 р. включно та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Також, щодо невиплати індексації грошового забезпечення у повному обсязі у період з 01березня 2018 року по 31серпня 2020 року, позивач зазначив, що відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 фіксована сума індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації належної до виплати у лютому 2018 року і розміром підвищення доходу у березні 2018 року, а саме: 4463,15 грн. На думку позивача, єдиним законним способом вирішення питання про належну йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в березні 2018 року є визначення суми індексації, яка була б належна позивачу до виплати на момент підвищення грошового забезпечення за виключенням суми збільшення грошового доходу. Таким чином, позивач вважає, що відповідач всупереч абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 протиправно з 01 березня 2018 року не виплачував фіксовану суму індексації грошового забезпечення у розмірі різниці індексації, що належало до виплати.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Роздільнянському районному центрі комплектування та соціальної підтримки в період з 18.03.2014 року по 13.06.2016 року та з 08.12.2017 року по 31.08.2020 року, та на грошове забезпечення позивач був зарахований до Одеського ОТЦК та СП.

Відповідно до витягу із наказу військового комісара Роздільнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 31.08.2020 року № 80, майора ОСОБА_1 , звільненого у запас, з 31 серпня 2020 року виключено із списків особового складу Роздільнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та всіх видів забезпечення (а.с. 21).

Матеріалами справи підтверджено, що з заявою від 16.02.2021 року позивач звернувся до Одеського ОТЦК та СП щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та проведення перерахунку та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року, яка отримана відповідачем 26.02.2021 року, що підтверджено поштовим повідомленням, але відповідь не надано.

На виконання ухвали суду відповідачем надано розрахунок індексації, довідку про розміри посадового окладу та виплачену суму індексації, з яких вбачається, що з січня 2019 року позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку, в межах цієї справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції саме в частині відмови у задоволенні його позовних вимог.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме в частині відмови в застосуванні базового місяця - «січень 2008 року» для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 13.06.2016 р. та з 08.12.2017 р. по 28.02.2018 р. та в частині виплат щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення в сумі 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 р. по 31.08.2020 р. включно.

Щодо наявності підстав для застосування в якості базового місяця «січень 2008 року» для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 13.06.2016 р. та з 08.12.2017 р. по 28.02.2018 р., колегія суддів виходить з наступного.

Так, пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Питання визначення базового місяця для індексації знаходиться в залежності від таких показників, як розмір прожиткового мінімуму за певні періоди, розмір коефіцієнту індексації пенсій тощо, які підлягають застосуванню відповідними органами, підприємствами, установами, організаціями при здійсненні відповідних розрахунків.

Колегія суддів зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку встановленому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком № 1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Водночас, колегія суддів вважає, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Більш того, виходячи з положень статті 5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Разом з цим, колегія судів зазначає, що відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснив розрахунку суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.

За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який на його думку, не повинен був застосовуватись.

Таким чином, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав апелянта, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», покладається виключно на відповідача по справі, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січня 2008 року» у період 01.12.2015 р. по 13.06.2016 р. та з 08.12.2017 р. по 28.02.2018р.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 року по справі № 240/11882/19.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - «січень 2008 року» у період з 01.12.2015 р. по 13.06.2016 р. та з 08.12.2017 р. по 28.02.2018р.

Колегія суддів наголошує, що у разі незгоди з подальшими діями Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо визначення базового місяця, розміру нарахування та виплати індексації, апелянт не позбавлений можливості звернутися за захистом порушених прав до суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Відтак, визначення базового місяця індексації грошового забезпечення за відповідний період встановлений судом є виключно компетенцією військової частини, а підміна судом повноважень відповідача є втручанням в його дискреційні повноваження.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних в частині застосування базового місяця «січень 2008 року» при обчислені індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 р. по 13.06.2016 р. та з 08.12.2017 р. по 28.02.2018р., у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення в цій частині слід залишити без змін.

Доводи апелянта щодо застосування базового місяця «січень 2008 року» для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 13.06.2016 р. та з 08.12.2017 р. по 28.02.2018 р. колегія суддів вважає помилковими, оскільки у спірних правовідносинах відповідач взагалі не здійснив нарахування позивачу індексацію та відповідно не здійснив розрахунок такої індексації, не визначив розмір індексації, що підлягає виплаті, а тому, з урахуванням положень ст. 2 КАС України, суд у даній справі не наділений повноваженнями на визначення розміру індексації.

Щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.08.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою було підвищено розмір тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, та затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, що в силу наведених вище норм Порядку №1078, свідчить про те, що з 01.03.2018 базовим місяцем при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення військовослужбовцям є березень 2018 року.

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Отже, з наведеного слідує, що перш ніж досліджувати правильність обчислення нарахованої індексації (застосування базового місяця при нарахуванні), слід встановити чи перевищувала величина індексу споживчих цін поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка у спірний період.

Так, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Отже, лише у жовтні 2018 року було перевищено поріг індексації у 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100).

Вказані відсоткові показники індексу інфляції за жовтень 2018 року були опубліковані у листопаді 2018 року, що з огляду на наведені вище приписи п. 1-1 Порядку №1078, свідчать про те, що індексацію слід проводити з 01 грудня 2018, як першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 30.11.2018р., тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовним вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 30.11.2018р. та зобов`язання відповідача за вказаний період нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

З приводу нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018 р. по 31.08.2020р., колегія суддів зазначає наступне.

Так, з наявної в матеріалах справи довідки Одеського обласного ТЦК та СП про складові грошового забезпечення та індексацію грошового забезпечення від 01.09.2021 р. №692 вбачається, що за період з 01.03.2018 р. по 31.08.2020 р. позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, при визначенні розміру якої відповідачем було застосовано в якості базового місяця - березень 2018 (а.с.48).

Тобто, право позивача на отримання індексації грошового забезпечення, розрахованої з урахуванням базового місяця - березень 2018, за вказаний період жодним чином порушено не було.

Отже, починаючи з березня 2018 року, базовим місяцем для розрахунку індексації є відповідно березень 2018 року.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на судову практику, оскільки проаналізувавши доводи апелянта встановлено, що в рішеннях суд зроблено висновок про те, що індексація грошового забезпечення позивачу в період з 01.03.2018 по 30.11.2020 повинна бути перерахована та виплачена із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - «березень 2018 року», з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, тому суд в тих справах дійшов висновку про задоволення позову, проте у справі що розглядається судом встановлено, що відповідачем обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення у зазначений період розраховано з застосуванням базового місяця березень 2018 р., що підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою Одеського обласного ТЦК та СП про складові грошового забезпечення та індексацію грошового забезпечення від 01.09.2021 р. №692, тому відсутні протиправні дії з боку відповідача (а.с.48).

З огляду на викладене, враховуючи відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 31.08.2020р., колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період, тому рішення суду в цій частині також скасуванню не підлягає.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець