Справа № 640/21882/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року, яке ухвалене в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року Міністерство оборони України звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 16 липня 2021 року у розмірі 5100 грн 00 коп у виконавчому провадженні № 65325405.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник зазначає, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року у справі № 640/23247/19 Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було розглянуто документи ОСОБА_1 і прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання. Позивач зазначає, що переписка з правоохоронними органами з метою з`ясування всіх обставин події та отримання необхідних документів ведеться до цього часу. Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тому, що до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було подано заяву про відкладення виконавчий дій, яка не була вирішена.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Відповідач зазначає, що підставою для накладення штрафу стало невиконання Міністерством оборони України судового рішення без поважних причин.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги і просила суд відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Позивач, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справа за адміністративним позовом Міністерства оборони України належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України, та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року у справі № 640/23247/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання від 15 лютого 2019 року № 19 в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 - батькові загиблого ОСОБА_2 , загибель якого настала під час виконання ним обов`язків військової служби у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому виникло право на отримання такої допомоги, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для продовження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

На виконання вказаного судового рішення Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист від 17 лютого 2021 року № 640/23247/19.

Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що занесене до протоколу від 01 квітня 2021 року № 48, документи ОСОБА_1 було повернуто на доопрацювання.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. (далі - державний виконавець) від 11 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65325405 щодо виконання виконавчого листа від 17 лютого 2021 року № 640/23247/19.

Міністерство оборони України звернулося до державного виконавця із заявою від 11 травня 2021 року № 65325405, у якій просило відкласти проведення виконавчих дій, посилаючись на повернення документів, необхідних для виконання рішення суду, на доопрацювання.

Державним виконавцем було скеровано позивачу вимогу від 29 червня 2021 № 65325405/20.1/3, якою зобов`язано в п`ятиденний термін з моменту отримання вимоги надати державному виконавцю інформацію щодо виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця від 16 липня 2021 року за невиконання рішення суду без поважних причин на боржника Міністерство оборони України накладено штраф у розмірі 5100 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Міністерство оборони України звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною і скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи зі змісту виконавчого листа, фактичним виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/23247/19 є прийняття Міністерством оборони України рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги саме із урахуванням висновків суду, викладених у рішенні від 09. листопада 2020 року, а не щодо повторного розгляду заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги.

Позивачем було направлено на доопрацювання документи ОСОБА_1 , проте не призначено та не виплачено одноразову грошову допомогу, що свідчить про невиконання резолютивної частини рішення суду і є підставою для накладення штрафу.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року у справі № 640/23247/19 відповідача було зобов`язано вчинити дії - призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому виникло право на отримання такої допомоги.

Особливості виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, визначені у ст.ст. 26, 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У свою чергу ч. 2 ст. 63 вказаного Закону передбачає, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Як раніше зазначалося, протягом строку, передбаченого ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», Міністерство оборони України не повідомило державного виконавця про виконання рішення суду від 09 листопада 2020 року у справі № 640/23247/19. Натомість боржник надіслав копію рішення, оформленого протоколом від 01 квітня 2021 року № 48, про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання. Посилаючись на необхідність зібрання додаткових документів для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, боржник також просив відкласти проведення виконавчих дій.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належним виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року у справі № 640/23247/19 є прийняття боржником рішення про призначення стягувачу одноразової грошової допомоги та фактична виплата нарахованих коштів.

Зміст покладеного на Міністерство оборони України обов`язку полягає саме у призначенні і виплаті вказаної допомоги, а не у повторній перевірці відповідності поданих ОСОБА_1 документів вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для продовження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

За таких обставин дії боржника щодо направлення документів ОСОБА_1 на доопрацювання суперечать змісту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року у справі № 640/23247/19 та не свідчать про його виконання.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що зазначене судове рішення залишається не виконаним, є правильним.

Водночас ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує можливість накладення штрафу не тільки з фактом невиконання судового рішення, а й з відсутністю поважних причин, які б перешкоджали боржнику вчинити дії, визначені відповідним судовим рішенням.

За змістом доводів позивача, перешкодою для прийняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги стала відсутність висновку експерта криміналіста про причини та обставини загибелі (смерті) ОСОБА_2 та постанови про закінчення кримінального провадження, що зумовило направлення документів на доопрацювання.

Колегія суддів наголошує на тому, що наявність правових підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги була перевірена судом і встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

За таких обставин доводи Міністерства оборони України про недостатність наданих заявником документів для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги свідчать про незгоду з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року у справі № 640/23247/19, а не про наявність поважних причин невиконання такого судового рішення.

Також позивач в апеляційній скарзі зазначає, що звертався до державного виконавця із заявою про відкладення проведення виконавчих дій, яка не була розглянута.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідач надіслав до суду копію матеріалів виконавчого провадження № 65325405, серед яких міститься заява Міністерства оборони України від 11 травня 2021 року № 65325405 про відкладення проведення виконавчих дій, яка надійшла до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 01 січня 2021 року. Постанова про відкладення проведення виконавчих дій у матеріалах справи відсутня.

За змістом ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить відповідну постанову саме у разі наявності підстав для відкладення проведення виконавчих дій. У свою чергу перевірка законності вимог Міністерства оборони України, викладених у заяві від 11 травня 2021 року № 65325405, не є предметом спору і виходить за межі предмету доказування у цій справі.

Враховуючи граничний строк, на який може бути відкладено проведення виконавчих дій - до 10 робочих днів, а також дату винесення постанови про накладення штрафу від 16 липня 2021 року, колегія суддів приходить до висновку про те, що результати розгляду заяви Міністерства оборони України від 11 травня 2021 року № 65325405 не впливають на обґрунтованість висновку державного виконавця та суду першої інстанції про те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року у справі № 640/23247/19 не виконане у встановлений строк без поважних причин.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова державного виконавця про накладення штрафу від 16 липня 2021 року відповідає вимогам ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні суду від 12 жовтня 2021 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 160, 229, 242, 257, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька