Справа № 580/10731/21
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13 січня 2022 року справа № 580/10731/21

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3), в якій позивач просить

-визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати заборгованості грошового забезпечення у вигляді доплат за службу в нічний час та частини посадового окладу та індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 02.07.2018;

-стягнути з Департаменту патрульної поліції заборгованість по грошовому забезпеченні у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 02.07.2018 на користь ОСОБА_1 - в сумі 8 400 грн. 00 коп.;

-стягнути з Департаменту патрульної поліції заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 31.10.2017 на користь ОСОБА_1 - в сумі 3179 грн. 13 коп.;

-стягнути з Департаменту патрульної поліції частину невиплаченого посадового окладу починаючи з 01.03.2016 по 30.06.2016 на користь ОСОБА_1 - в сумі 280 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 14 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху тривалістю на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме:

- надати до суду докази, що містяться в обгрунтування позову для всіх учасників справи (графіки нарядів та чергувань, розстановки нарядів, довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час та розрахункові листи);

- на виконання вимог ч. 5 ст. 161 КАС України доказ звернення до Департаменту патрульної поліції з заявою про надання копій документів, які просить витребувати, заява про витребовування документів отримана УПП в Черкаській області, а не Департаментом патрульної поліції;

- на виконання вимог п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України, здійснити розрахунок суми стягнення з посиланням на первинні документи.

22.12.2021 позивачем подано заяву, згідно якої вказано про відсутність необхідності виконання вимог суду, оскільки останні є безпідставні в наслідок надмірного формалізму.

З аналізу поданої заяви вбачається, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 14.12.2021 про залишення позовної заяви без руху.

Так, п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України, вказано на необхідність в заяві зазначати ціну позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується.

Позивачу наголошувалося, що оскільки останній просить стягнути з відповідача конкретну суму заборгованості тому йому необхідно було до матеріалів позовної заяви надати додатки, в яких міститься визначення даної суми.

Крім того, в силу положень п. 5 ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161, ч. 5 ст. 161 КАС України позивачу необхідно було надати до суду докази, що містяться в обгрунтування позову для всіх учасників справи (графіки нарядів та чергувань, розстановки нарядів, довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час та розрахункові листи), доказ звернення до Департаменту патрульної поліції з заявою про надання копій документів, які просить витребувати (заява про витребовування документів отримана УПП в Черкаській області, а не Департаментом патрульної поліції).

При цьому, посилання позивача на відсутності необхідності зазначати та надавати такі обгрунтування і докази суперечать нормам КАС України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як вже зазначалося позивачу, заява про витребовування документів отримана УПП в Черкаській області, а не Департаментом патрульної поліції.

В наслідок того, що позивач не надав жодного доказу щодо неможливості самостійно надати докази, останній повинен був у відповідності до вимог ч. 5 ст. 161 КАС України надати їх.

Суд звертає увагу позивача, що обов`язок щодо доказування згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України покладено на кожну сторону, і лише про правомірність прийнятого рішення на відповідача (суб`єкта). Решта вимог ухвали, що покладалися на позивача, передбачена ст. 160, 161 КАС України, а тому повинна була виконана.

Щодо надмірного формалізму то суд зазначає, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обовязками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom) від 21 січня 1975 року (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним. Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб". Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява N 28249/95), "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обовязків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Так, вимоги ст. 160, 161 КАС України чітко визначають відповідність вимог позовної заяви, які позивачем повинні були дотримані, а тому в даному випадку вісутній надмірний формалізм в наслідок чіткості визначення ухвалою про залишення позовної заяви без руху недоліків.

Суд звертає увагу, що матеріали позову не містять ні доказів на які посилається позивач з зазначеним на підставі них розрахунком суми стягнення, ні заяви до належного відповідача про їх витребування, а тому в силу вимог ст. 160, 161 КАС України, ст. 77 КАС України, позивач повинен був виконати ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Проте, позивачем проігноровано вимоги ухвали, та не виконано жодної із її вимог.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя звертає увагу позивача на те, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись ст. ст. 45, 169, 248, 293-297 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення грошового забезпечення - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набрала законної сили у відповідності до вимог ст. 256 КАС України, проте може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Петро ПАЛАМАР