Справа № 420/8089/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/8089/20

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

ухвала суду першої інстанції прийнята у

м. Одеса, 16 листопадда 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 420/8089/20 (набрало законної сили 26.11.2020р.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Було визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахування пенсій №11 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №11 від 06.03.2020 року про відмову у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Визнано протиправним та скасовано рішення управлінням застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №26 від 13.08.2020 року про відмову у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. сплачені за квитанцію №0.0..1 від 25.08.2020 року.

Ухвалою суду від 30.03.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20 у 60-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали суду.

25.05.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало до суду звіт про виконання рішення суду від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20 (вх.№26451/21).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року суд першої інстанції прийняв звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2021р., апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року про прийняття звіту про виконання рішення суду скасовано. Відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. по справі № 420/8089/20 (№ 1500-0403-7/62622 від 19.05.2021р.). Встановлено новий строк для подачі до суду звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року у справі №420/8089/20 та зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня отримання постанови суду апеляційної інстанції. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у загальному розмірі 4 270,00 (чотири тисячі двісті сімдесят) гривень (з яких 2270,00 грн. судовий збір та 2000,00 грн. витрати на правничу допомогу).

Ухвалою суду від 30.07.2021року за наслідками розгляду звіту боржника суд встановив новий строк та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду у 60-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення суду від 12.10.2020 року по справі №420/8089/20.

До суду 05.10.2021 року надійшов звіт від боржника про виконання рішення суду по справі № 420/8089/20.

28.09.2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача про накладення штрафу на керівника боржника через невиконання судового рішення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2021р.:

накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича штраф в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 47580,00 грн.;

половину штрафу у розмірі 23790,00 грн. (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 коп.) стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича на користь ОСОБА_1

половину штрафу у розмірі 23790,00 грн. (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 коп.) стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК в Од.обл/м.Одеса/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0015744; код класифікації доходів бюджету: 21081100);

попереджено керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції;

встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 в адміністративній справі №420/8089/20 в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум - один місяць після отримання копії даної ухвали.

09.11.2021р (хід.№62337/21) до суду першої інстанції від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. по справі № 420/8089/20, в обґрунтування якого вказано, що відповідачем були вчинені усі можливі дії в межах наданих повноважень для виконання рішення суду як в частині нарахування так і в частині виплати позивачці донарахованої суми. Починаючи з грудня 2020р. ОСОБА_1 нараховується та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в сумі 174 991,50 грн. Сума доплати, після перерахування щомісячного довічного утримання позивачки за період з 19.02.2020р. по 30.11.2020р. склала 1089911,60 грн. Зазначену суму було нараховано до виплати, але фактично не виплачено через відсутність відповідного бюджетного фінансування з боку Державного бюджету України. Інформацію про виконання рішення суду від 26.10.2020р. у справі № 420/889/20 та про суму нарахованих, але не виплачених коштів (потреб) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ. Зазначає, що саме через відсутність належного фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку із чим наголошував, що невиконання Головним управлінням рішення суду в частині виплати заборгованості з пенсійних виплат через відсутність фінансового забезпечення, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2021р., зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) надати до суду у 60-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення суду від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; встановити Головному управлінню ПФУ в Одеській області новий строк для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2021р. у справі №420/8089/20 та зобов`язати відповідача у строк, протягом 10 днів з моменту отримання ухвали подати до суду першої інстанції звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2021р. у справі № 420/8089/20.

В обґрунтування скарги апелянт посилається на те, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2021р. у даній справі судом першої інстанції було констатовано фактичну відмову відповідача від виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його тривале невиконання всупереч вимогам ст. 129-1 Конституції України, внаслідок якого, відповідачем по суті ставиться під сумнів сама сутність існування судової влади. Посилаючись на ч. 8 ст. 382 КАС України, позивачка у скарзі зазначає, що сплата штрафу не звільняє особу від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених ч.ч. 1,2 цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому, збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою. Таким чином, судом фактично попереджено було боржника про наступні можливі наслідки негативні невиконання судового рішення, а саме застосування до винної посадової особи збільшеного розміру штрафу. Однак, отримавши вчетверте звіт виконання рішення суду у цій справі, всупереч попередженням, викладеним в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2021р., без виклику та повідомлення сторін, без надання позивачу можливості надати свої доводи щодо поданого звіту, суд першої інстанції прийняв ухвалу від 16.11.2021р., якою встановлено новий строк для подання звіту - 60 днів. При цьому, всупереч попередженням, не застосовано подвійного штрафу. Дії відповідача, про здійснення яких ним наголошується у поданому звіті не є такими, що направлені на повне та фактичне виконання рішення у цій справі, не є ефективними щодо погашення наявної заборгованості перед позивачкою. Відтак, на думку апелянта, висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки належні до виплати суми коштів позивачці й досі не виплачені. Також, апелянт вважає, що надання відповідачу нового строку для подання звіту про виконання рішення суду - на протязі 60 днів є недоцільним та безпідставним, адже встановлення більш скороченого проміжку часу може дати позитивні наслідки для виконання рішення суду, та надасть суду можливості ефективного контролю за його виконанням. Наголошує апелянт і на вибірковості застосування ГУ ПФУ в Одеській області черг погашення заборгованості та необґрунтованість позиції відповідача про відсутність (недостатність) бюджетних асигнувань для виплати заборгованості за судовими рішеннями.

20.12.2021р. (вхід.№ 28700/21) від ГУ ПФУ в Одеській області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач у справі наголошує на необґрунтованості доводів апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, мотивуючи тим, що приписи ст. 382 КАС України надають можливість суду за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду своєю ухвалою встановлення нового строку подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу. При цьому, умовою для застосування штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У даному ж випадку, на думку відповідача у справі, оскільки причиною невиконання судового рішення у справі №420/8089/20 в частині виплати нарахованих та невиплачених коштів щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 19.02.2020р. по 31.11.2020р., стали обставини відсутності відповідного фінансового забезпечення, суб`єкт владних повноважень не має об`єктивної можливості виконати судове рішення у повному обсязі. Наголошує, що кошти у сумі 12337200,00 грн., виділені Головному управлінню у 2021 році з Державного бюджету на погашення заборгованості за рішеннями судів були витрачені ГУ в повному обсязі. До того ж, як зауважує відповідач, Головне управління зверталось до ПФ України з листом щодо розгляду питання про формування в жовтні 2021 року додаткової відомості та виділення коштів для виплати позивачу нарахованого боргу. Листом ПФ України № 2800-030102-9/57214 було повідомлено про те, що виділені кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів у розмірі 360 млн грн в повному обсязі витрачені ще в 1 півріччі 2021р. таким чином, безпосередньо ПФ України, повідомив про відсутність коштів для виплати позивачу боргу, утвореного після прийняття рішення у справі. Отже, за умови відсутності фінансування Головне управління не має ані реальної можливості, ані правових підстав для виплати позивачу заборгованості, яка утворилась за рішенням суду. Наголосив також відповідач і на тому, що всі рішення суду, що набрали законної сили, вносяться до реєстру судових рішень та виконуються органами ПФУ в порядку черговості надходження до боржника. Докази внесення рішення суду у цій справі до реєстру були надані до суду. Тобто, рішення суду в обов`язковому порядку буде виконано в момент настання черги та при наявності коштів, виділених на погашення заборгованості. Головним управлінням в свою чергу було вчинено усіх можливих дій для належного виконання судового рішення, в той час як безпосередня виплата заборгованості невід`ємно пов`язана з виділенням Головному управлінню коштів. При цьому, від керівника Головного управління не залежить можливість виконати рішення суду в частині виплати коштів, оскільки будь-які витрати з бюджету ПФ України на цілі, які не передбачені Законом №1058, прямо заборонені законом та зобов`язувати особу вчиняти такі дії заборонено. За таких обставин, відповідач вважає відсутніми підстави для накладення штрафу. 12.2021р. (

28.12.202.01.2021р. (ЕП) та 04.01.2021р. (вхід.№29349/21) від позивачки надійшли письмові пояснення.

Судова колегія вважає, що у відповідності до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи ухвалу від 16.11.2021р., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

При цьому, врахувавши правову позицію Верховного Суду, сформульовану у постанові від 31.10.2018 року у справі №704/1547/17, а також вказаних у звіті органу ПФУ про виконання рішення суду обставин щодо причин неможливості виконання рішення суду у частині виплати донарахованої та не виплаченої суми щомісячного довічного утримання позивачки за період з 1.02.2020р. по 30.11.2020р., оцінивши вчинені відповідачем дії для його виконання, суд попередньої інстанції вважав за необхідне, оскільки рішення суду у повному обсязі наразі не виконане, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановити новий строк подання звіту про виконання рішення суду від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20, а саме у 60-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованими, виходячи з наступного.

Приписами статті 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

як встановлено ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява №18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Тобто, правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Як встановлено до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Невиконання рішення суду на протязі тривалого часу є порушенням права на справедливий судовий розгляд, що є порушенням Конвенції по правам людини.

Процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Таким чином Кодексом адміністративного судочинства України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України, Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Суд акцентує увагу на тому, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Як встановлено з матеріалів справи рішення у даній справі набрало законної сили, однак наразі у повному обсязі відповідачем залишилось невиконаним, зокрема було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 19.02.2020р., та його розмір склав 174991,50грн., сума доплати за період з 19.02.2020р. по 30.11.2020р. склала 1089911,60 грн. Починаючи з грудня 2020 року позивачці у справі нараховується грошове утримання у зазначеному вище розмірі. Водночас, сума доплати 1089911,60 грн. - заборгованості відповідача перед позивачкою наразі фактично не виплачена.

Відповідач обґрунтовує часткове виконання судового рішення у цій справі відсутністю відповідного фінансування з боку Державного бюджету України та зазначає, що інформацію про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. по справі № 420/8089/20 та про суму нарахованих але не виплачених коштів (потребу) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України підсистеми «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ. На підтвердження вчинених в матеріалах справи наявні копія рішення ГУ ПФУ в Одеській області про перерахунок грошового утримання, розрахунок заборгованості та витяг з реєстру судових рішень.

Також, як зазначив суд першої інстанції у своїй ухвалі, представником ГУ ПФУ в Одеській області зазначено, що станом на 30.06.2021 року пенсійним органом здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою надходження до боржника по 10.11.2019 року включно.

Виплата нарахованої пенсії ОСОБА_1 буде здійснена в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань та відповідно до фінансування, що здійснюється Пенсійним фондом України.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що органи Пенсійного фонду України фінансують види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань та зазначив, що нарахована позивачу сума різниці пенсії має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема ГУ ПФУ в Одеській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Як визначено пп. 4-5 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Отже, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

У відповідності до п.п.20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком ґрунтовно прийняв до уваги правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №560/523/19, від 07.11.2019 року у справі №420/70/19, від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, за якими - невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

При цьому, оскільки не можна вважати фактично виконаним таке рішення шляхом перерахунку пенсії та внесення заборгованості до реєстру судових рішень, адже порядок та спосіб у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині,при цьому відповідачем не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/246/2020, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про неприйняття звіту ГУ ПФУ в Одеській області про виконання рішення суду та встановлення нового строку подання звіту про його виконання.

Щодо доводів скаржника стосовно встановленого судом першої інстанції строку для подання звіту, колегія суддів не вбачає необґрунтованості у висновку суду про встановлення саме 60-денного строку для подання нового звіту про виконання рішення суду, оскільки, як було вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі письмовими доказами, відповідач звернувся до Пенсійного фонду України з листом від 21.10.2021 року №1500-0403-5/132004 з проханням розглянути питання формування у жовтні 2021 року додаткової відомості та виділення коштів для виплати ОСОБА_1 нарахованого боргу в сумі 1089911,60 грн. нарахованих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року по справі №420/8089/20 та станом на день надання звіту відповідь з Пенсійного фонду України на адресу відповідача не надходила.

Колегія суддів також враховує правові висновки Верховного Суд, викладені ним у постанові від 31.10.2018 року у справі №704/1547/17, згідно яких - за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацом другим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Що стосується клопотання позивача про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У своєї постанові від 26.11.2020 року у справі №361/2109/17 Верховний Суд дійшов висновку, що: « 35. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафних санкцій є заходом для забезпечення права громадян на судовий захист у разі невиконання рішення суду. Для того щоб накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, суд повинен встановити, що рішення суду не виконано та з`ясувати причини її невиконання.

36. Суд має право, але не зобов`язаний накладати штраф. Якщо під час судового розгляду цього питання буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання рішення, діяли добросовісно, то саме лише невиконання судового рішення не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу.

37. Тобто, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк.

38. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює та яким не забезпечено виконання судового рішення у встановлений строк.

39. Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.

40. За своєю правовою природою накладення судом штрафу за не виконання рішення суду є заходом процесуального примусу, передбаченого статтею 144 КАС України, з метою спонукання відповідних осіб до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, в частині накладеного судом обов`язку щодо подання звіту про виконання рішення суду, що обумовлено обов`язковістю виконання судового рішення як важливої складової права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14 та 370 КАС України.».

Колегія суддів також зазначає, що можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи.

Така позиція відповідає правовим висновкам Верховного суду, висловленим зокрема у постанові від 23.04.2020 у справі № 560/523/19, які враховуються апеляційним судом з огляду на положення ст. 242 КАС України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що якщо під час судового розгляду питання про накладення штрафу буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання рішення, діяли добросовісно, то саме лише невиконання судового рішення не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу. Тобто, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк або не вчинення дій, спрямованих на виконання рішення.

Таким чином, якщо суб`єктом владних повноважень подано звіт, але рішення суду в повному обсязі не виконане, проте суб`єкт владних повноважень вчинив всі залежні від нього дії для виконання судового рішення, суд повинен встановити новий строк для подання звіту про виконання такого рішення, що й було у даному випадку зроблено судом попередньої інстанції.

Колегія суддів проаналізувавши наявні у матеріалах справи письмові докази, не вбачається умисних винних дій керівника суб`єкта владних повноважень, що спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, а тому до нього на теперішній час не можуть бути застосовані санкції, передбачені ст. 382 КАС України.

Посилання ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі на прийняття Одеським окружним адміністративним судом ухвали від 06.10.2021р., якою на начальника ГУ ПФУ в Одеській області було накладено штраф за невиконання без поважних причин судового рішення у даній справі, ухваленого Одеським окружним адміністративним судом 26.10.2021р., колегія суддів апеляційного суду оцінює критично, та звертає увагу апелянта на те, що вказана ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 06.10.2021р. у цій справі, в частині накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича штрафу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 47580,00 грн.: половину якого у розмірі 23790,00 (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 коп.) стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича на користь ОСОБА_1 , а іншу половину якого у розмірі 23790,00 (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 коп.) стягнуто з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича на користь державного бюджету України, та в частині попередження керівника суб`єкта владних повноважень - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко Олександра Євгеновича про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції - скасована постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021р.

Посилання апелянта на судові рішення, прийняті П`ятим апеляційним адміністративним судом у інших справах, колегія суддів також відхиляє, оскільки такі жодним чином не стосуються спірних у даній справі правовідносин, не доводять тверджень позивачки щодо наявності в діях посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області умисних протиправних дій щодо невиконання судового рішення у даній справі.

Загалом, оцінюючи у сукупності аргументи апеляційної скарги позивача, апеляційний суд прийшов висновку про їх необґрунтованість, позаяк вони носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було винесено законну та обґрунтовану ухвалу, яка не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315-317, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі № 420/8089/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.