Справа № 360/2255/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року справа №360/2255/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі №360/2255/21 (суддя І інстанції Захарова О.В., повне судове рішення складено 09.07.2021 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 13677,85 грн..

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року суд визнав поважними причини пропуску строк звернення до суду та задовольнив клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, у розмірі 13677 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 85 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги факт пропуску позивачем встановленого строку звернення до суду. Окрім того, суд першої інстанції не з`ясував причини звільнення відповідача та де він після цього працює, не прийнято до уваги, що відповідач має статус учасника бойових дій через участь в АТО. Крім того, суд застосував до спірних правовідносин постанову КМУ від 12.04.2017р. №261, при тому, що навчання закінчилося у 2016 році.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що наказом від 29.08.2014р. № 187 о/с, який було прийнято на виконання наказу МВС України від 07.08.2014 р. № 792 «Про переведення курсантів ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка та ДЮІ МВС України», з 29.08.2014р. відповідача було переведено до позивача на факультет підготовки фахівців для підрозділів слідства.

01.02.2016р. між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 укладено контракт про навчання. Відповідач ознайомився з умовами контракту та прийняв на себе всі зазначені в ньому зобов`язання, про що свідчить відповідний підпис у контракті (а.с. 9).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11.07.2016р. № 452 о/с після закінчення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ відповідача призначено слідчим Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (а.с. 10).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29.08.2017 р. № 607 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 Закону України «Про національну поліцію (за власним бажанням) (а.с. 15).

Відповідачем 28.08.2017р. складено власноручну розписку про зобов`язання відшкодування витрачених коштів за період його навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (а.с. 24).

Однак взяті на себе зобов`язання відповідачем належним чином не виконані, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 13677,85 грн., про що свідчать відповідні розрахунки (а.с. 16-23).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Правові засади організації та діяльності міліції, а також порядок проходження служби в міліції в Україні визначає Закон України «Про міліцію» (в редакції, що діяла на момент укладання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2014).

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Згідно з ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Частиною першою статті 63 Закону №580-VIII визначено, що контракт про проходження служби в поліції - це письмовий договір, що укладається між громадянином України та державою, від імені якої виступає поліція, для визначення правових відносин між сторонами.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 63 Закону №580-VIII контракт про проходження служби в поліції укладається з громадянами, які зараховані до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, - на час навчання.

Згідно із частиною 7 статті 63 Закону №580-VIII контракт про навчання укладається з громадянами, які зараховані до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, за умови досягнення такими особами 18-річного віку.

Частиною 3 статті 65 Закону №580-VIII визначено, що випускники вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, призначаються на відповідні вакантні посади безпосередньо після закінчення навчання в цих навчальних закладах.

Відповідно до частин 1-5 статті 74 Закону №580-VIII до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можуть бути зараховані громадяни України, яким станом на 31 грудня року вступу виповниться 17 років.

Підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Розподіл випускників вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, які навчаються на денній формі навчання за державним замовленням, здійснюється комісіями з персонального розподілу з урахуванням інтересів служби відповідно до набутої випускником кваліфікації, спеціальності та спеціалізації.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №261), пунктом 1 якого визначено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до пункту 4 Порядку №261, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, після закінчення навчального закладу наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11.07.2016р. № 452 о/с відповідача призначено слідчим Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області. Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 29.08.2017р. № 607 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Отже, до відпрацювання трьох років після закінчення навчального закладу, відповідача було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що у відповідності до вимог пункту 2.3.6 Договору про підготовку у вищому навчальному закладі від 01.09.2014р., положення статті 18 Закону України «Про міліцію», статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №261, у відповідача виник обов`язок щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем 28.08.2017р. складено власноручну розписку про зобов`язання відшкодування витрачених коштів за період його навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ.

У відповідності до вимог пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Пунктом 4 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Згідно із довідкою - розрахунком від 16 квітня 2021 року № 527 фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача у навчальному закладі за період 2014р. -2016р. складають 13677,85 грн., з яких: грошове забезпечення 5737,76 грн.; продовольче забезпечення - 1269,86 грн.; медичне забезпечення - 288,09 грн.; оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 3371,22 грн., вартість речового майна 3003,96 грн.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач свої зобов`язання щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у добровільному порядку не виконав, а тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року суд визнав поважними причини пропуску строк звернення до суду та задовольнив клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Судом встановлено, що заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 червня 2018р. стягнуто з відповідача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС в особі його структурного підрозділу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у сумі 13677,85 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. (а.с. 48-49).

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2020 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення, ухвалене Білокуракинським районним судом Луганської області 25 червня 2018 року по цивільній справі №409/2778/17.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 березня 2021 року закрито провадження по цивільній справі у зв`язку з тим, що спори з приводу стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 31-32).

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 09 березня 2021 року по цивільній справі № 409/2778/17 позивач отримав 29 березня 2021 року, що підтверджується відбитком штемпелю про реєстрацію вхідної кореспонденції (а.с. 30). Позовна заява подана представником позивача до відділення поштового зв`язку 23 квітня 2021 року.

Викладені обставини, на думку колегії суддів, надають можливість дійти висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, з огляду на те що, позивач не мав можливості вчасно звернутись до адміністративного суду з причин, які не залежали від його волі, а тому судом першої інстанції правомірно поновлено строк звернення до суду.

Колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції правомірно було застосовано до спірних правовідносин положення Порядку №261, який був чинний на дату виникнення у відповідача обов`язку щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі №360/2255/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі №360/2255/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 18 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 18 січня 2022 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко