Справа № 560/9305/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9305/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

21 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби грошової компенсації за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 07.11.2015 по 14.04.2017. Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 07.1 1.2015 по 14.04.2017.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17 листопада 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що в період з 2008 року по квітень 2017 року проходив службу органах внутрішніх справ та Національній поліції України.

Наказом Національної поліції України від 11.11.2015 № 156 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах Управління захисту економіки в Хмельницькій області з 07.11.2015.

На підставі Наказу Департаменту захисту економіки №1о/с від 10.01.2016 ОСОБА_1 надано доступ до державної таємниці, що не заперечується сторонами та стверджується у листі Ліквідаційної комісії ДЗЕ Національної поліції України №13/1962 від 17.08.2021.

Наказом Департаменту від 21.02.2017 № 65 о/с "По особовому складу" у зв`язку з організаційно-штатними змінами ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу оперативно - технічних заходів Управління захисту економіки в Хмельницькій області.

Наказом Департаменту від 04.04.2017 № 127 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 14.04.2017.

Позивач звернувся до відповідача з запитом від 29.06.2021 щодо виплати грошового забезпечення (надбавку за службу в умовах режимних обмежень) протягом проходження служби в ДЗЕ.

Департамент листом від 09.07.2021 № 21аз позивача повідомлено про те, що в період з 07.11.2015 по 14.04.2017 надбавка за роботу в умовах режимних обмежень йому не виплачувалась, що є на думку ОСОБА_1 протиправним, оскільки така надбавка повинна була б йому нараховуватись та виплачуватись з огляду на наявність в нього допуску та доступу до державної таємниці.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, коелгія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 та 4 статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен мас право па належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України "Про державну таємницю" від 21 січня 1994 року №3855-ХІІ (далі - Закон № 3855-ХІІ).

Відповідно до ст.30 Закону № 3855-ХІІ, у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Вид, розмір і порядок надання компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та національної поліції у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці регулюються правовими нормами Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 (далі - Положення №414) та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 (далі - Порядок №260), в редакціях, що були чинні на момент виникнення спірних відносин.

Згідно з пунктом 2 Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Відповідно до вимог Порядку № 260 надбавка за роботу з таємними документами є складовою грошового забезпечення (компенсації) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та національної поліції.

Згідно п.7 Порядку №260 (в редакції яка була чинна на момент спірних правовідносин), поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень)), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Згідно з п. 5 Положення №260 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Відповідно до п. 6 Положення №260 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи. Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

При цьому, надання допуску до державної таємниці, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІзалежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.

Компенсація надається у виді надбавок до посадових окладів (тарифних ставок) у відсотковому відношенні, розмір якого залежить від ступеня секретності інформації, до якої оформлено допуск. Зокрема, за допуск до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності "цілком таємно" встановлюється п`ятнадцятивідсоткова надбавка.

Виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень, здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу. Водночас умови, за яких особа має право на отримання такої надбавки, а також її розмір визначають Закон № 3855-ХІІ та прийняте урядом на його виконання Положення.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що положення статті 30 Закону № 3855-ХІІ, пунктів 2, 5 Положення слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.01.2021 по справі №240/229/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з посадової інструкції можливо встановити обсяг функціональних обов`язків позивача за посадою, яку він займав та/або роботу/завдання які він мав виконувати, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю, у зв`язку з тривалим проміжком часу з моменту звільнення позивача.

Проте, колегія суддів зауважує, що відповідачем вказаний вище наказ до матеріалів справи долучений не був, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції посадову інструкцію позивача представник Департаменту захисту економіки Національної поліції України не надав.

Водночас, дослідивши матеріали справи та пояснення відповідача викладені, як у відзиві на позовну заяву так і у апеляційній скарзі, останній зазначає, що згідно довідки , наданої членом ліквідаційної комісії Департаменту Лободою І.А., яка міститься в матеріалах справи, допуск до державної таємниці форми 2 ОСОБА_1 надано 05.12.2007 року на підставі висновку УСБУ в Хмельницькій області №72/25/2430-Д.

Також, зазначено, що допуск до державної таємниці позивачу надано відповідно до наказу управління захисту економіки в Хмельницькій області Департаменту від 10.01.2016 року №1 о/с.

Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи

Суд зауважує, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Як на порушення судом першої інстанції при винесенні рішення в тому числі норм процесуального права, апелянт вказує на те, що згідно листа відділу режиму та технічного захисту інформації Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 27.09.2021 року №382дск/121/19-2021 копії посадових інструкцій ОСОБА_1 були надані до суду першої інстанції 27.09.2021 року, проте суд першої інстанції безпідставно не дослідив надані докази та не надав їм оцінки.

Проте, колегія суддів вважає вказані доводи помилковими, оскільки матеріали справи не містять витребуваної судом першої інстанції інструкції. Більше того, колегія суддів наголошує, що апелянт мав можливість подати відповідні докази до суду апеляційної інстанції, разом з тим не скористався своїм правом, що свідчить про безпідставність доводів апелянта в цій частині.

Отже, за відсутності посадової інструкції не можливо встановити обсяг функціональних обов`язків ОСОБА_1 за посадою, яку він займав та/або роботу/завдання які він мав виконувати, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю, у зв`язку з тривалим проміжком часу з моменту звільнення позивача із Департаменту захисту економіки національної поліції України.

На переконання колегії суддів, факт наявності у позивача допуску до державної таємниці, його праця в державному органі, характер її умов та займана ним посада, яка передбачала режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, є підставою для призначення йому надбавки у розмірі, визначеному Положенням, з видачею відповідного розпорядчого документа.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не містять належного спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції, які в повному обсязі відповідають встановленим обставинам по справі, а тому оскаржуване рішення не підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до законодавства позивачу підлягала до нарахуванню та виплати надбавка на підставі Наказу ДСК №1о/с від 10.01.2016 про доступ до державної таємниці, у зв`язку з чим дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби грошової компенсації за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці за період з 07.1 1.2015 по 14.04.2017 є протиправними.

А тому, з урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку що за для захисту прав позивача необхідно зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 07.1 1.2015 по 14.04.2017.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.