Справа № 200/5594/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року справа №200/5594/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання Мирошниченко О.Л.,

за участю: представника відповідача Помалюк І.В.,

діючого згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 200/5594/19-а (головуючий І інстанції Циганенко А.І., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Житло «Центр» до Головного управління ДПС у Донецькій області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Житлово-комунальне підприємство Маріупольської міської ради «Житло «Центр» (далі ЖКП Маріупольської міської ради «Житло «Центр», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 березня 2019 року № на суму 7517119 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № на суму 7517119 грн., прийняте 28 березня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області (т. 5 а.с. 49-55).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що правомірність спірного ппр підтверджено висновками акту перевірки(т. 5 а.с. 92-94).

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Ухвалою суду від 19.01.2022 року замінено відповідача справі - Головного управління ДПС у Донецькій області правонаступником Головним управлінням ДПС у Донецькій області відокремленим підрозділом ДПС України.

Відповідач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

20 вересня 2002 року рішенням Маріупольської міської ради створено з 01 жовтня 2002 року Житлово-комунальне підприємство «Житло «Центр». Вирішено передати в оперативне управління основні засоби та активи Житлово-комунального підприємства «Домовик-1». Основним видом діяльності підприємства є управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (т. 1 а.с. 59-60, 69-71, 91-96).

17 березня 2004 року за рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради з балансу житлово-комунального підприємства Жовтневого району на баланс Житлово-комунального підприємства «Житло «Центр» передані вбудовані й окремо розташовані нежитлові приміщення, житловий фонд, службові приміщення, благоустрій й інші основні засоби груп 2 і 3, придатні до експлуатації ділянок № 4 і № 7 (т. 1, а.с. 72-73, 76- 81).

Наказом директора Житлово-комунального підприємства «Житло «Центр» № 75 від 1 квітня 2011 року установлений вартісний критерій віднесення до основних засобів у сумі 1000,00 гривень, нарахування амортизації проводити прямолінійним методом до досягнення основним засобом його ліквідаційної вартості (т. 1 а.с 136).

Рішенням Маріупольської міської ради № 7/13-905 від 1 грудня 2016 року з балансу Житлово-комунального підприємства «Житло «Центр», як балансоутримувача, списані багатоквартирні будинку згідно з додатком (т. 1 а.с. 143-146).

Рішенням Маріупольської міської ради № 7/15-1129 від 25 січня 2017 року з балансу Житлово-комунального підприємства «Житло «Центр», як балансоутримувача, списані багатоквартирні будинку згідно з додатком (т. 1 а.с. 147-152).

26 вересня 2017 року згідно рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №184 Житлово-комунальне підприємство «Житло «Центр» з 1 грудня 2017 року призначено управителем багатоквартирних будинків на території м. Маріуполя відповідно до лоту 3 з ціною квартирної плати (т. 1 а.с. 74-75, 132-134).

Рішенням Маріупольської міської ради № 7/30-2630 від 25 квітня 2018 року з балансу Житлово-комунального підприємства «Житло «Центр», як балансоутримувача, списані багатоквартирні будинку згідно з додатком (т. 1 а.с. 153-156).

Перелік основних засобів по Житлово-комунальному підприємству «Житло «Центр» за період з 01.01.2015 року по 01.10.2018 року (т. 4 а.с. 1- 126).

Дохід та фінансовий результат до оподаткування, різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, інформація щодо нарахування амортизації, задекларовані в податкових деклараціях та додатках АМ, ЗП, РІ, балансі (завіт про фінансовий стан): за 2016 рік (том 3, а.с. 176-193), за 2017 рік (т. 3, а.с. 194-211), за три квартали 2018 року (т. 3, а.с. 212-230).

З 1 по 28 лютого 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області проведено планову виїзну перевірку ЖКП «Житло «Центр», за результатами якої складено акт від 7 березня 2019 року № 231/05-99-14-15/32164135 «Про результати документальної планової перевірки Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Житло «Центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року, валютного за період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 30.09.2018 року» (т. 1 а.с. 8-38).

За висновками акту перевірки позивач порушив пункт 134.1 статті 134, пункти 138.1, 138.3 статті 138 ПК України, пункт 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Міністерством фінансів України від 27.04.2000 №92, позивач занизив різниці, які виникають відповідно до ПК України та занизив об`єкт оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 33409416 грн., у т.ч. за 2016 рік на суму 15497693 грн., за 2017 рік на суму 10117973 грн., за 3 квартали 2018 року у сумі 7793750 грн.

Актом перевірки встановлено наступне. У разі отримання на безоплатній основі основних засобів відповідно до Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.98 № 1482 з метою оподаткування визнаються доходи в сумі, що дорівнює сумі амортизації таких основних засобів, нарахованої у порядку передбаченому Податковим кодексом України, у момент нарахування такої амортизації. При цьому нарахована амортизація по таких основних засобах включається до витрат у разі їх використання в господарській діяльності.

Відповідно до пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ Податкового кодексу України.

Різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів, визначаються відповідно до вимог статті 138 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта.

Згідно з пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта; на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів, або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з підпунктом 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2 - 138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу.

Відповідно до підпункту 14.1.3 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, у редакції, що діє з 1 січня 2015 року, амортизація це систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації). Згідно з підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України основні засоби це матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Відповідно до підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел фінансування: вартість гудвілу; витрати на придбання/самостійне виготовлення та ремонт, а також на реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів. Термін «невиробничі основні засоби» означає основні засоби, які не використовуються в господарській діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 22 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» (далі - П(С)БО 7), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, об`єктом амортизації є вартість, яка амортизується (окрім вартості земельних ділянок, природних ресурсів і капітальних інвестицій). Пунктом 4 П(С)БО 7 встановлено, що під амортизацією розуміється систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації). Нормами П(С)БО 7 та Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, визначено відображення вартості безоплатно отриманих основних засобів та нарахування амортизації на них.

Таким чином, у податковому обліку не передбачено обмежень щодо нарахування амортизації на основні засоби, безоплатно отримані платником податку, тому такі основні засоби, отримані після 01.01.2015, які використовуються у господарській діяльності платника податку, підлягають амортизації згідно з пунктом 138.3 статті 138 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 11 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України при розрахунку амортизації основних засобів та нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України балансова вартість основних засобів та нематеріальних активів станом на 1 січня 2015 року має дорівнювати балансовій вартості таких активів, що визначена станом на 31 грудня 2014 року відповідно до статей 144 - 146 та 148 розділу III Податкового кодексу України у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому відповідно до пункту 144.1 статті 144 Податкового кодексу України у редакції, що діяла до 01.01.2015, амортизації підлягали, зокрема, витрати на придбання (самостійне виготовлення) основних засобів. Тобто, на вартість безоплатно отриманих основних засобів амортизація не нараховувалась.

Отже, до переліку об`єктів основних засобів, які підлягають амортизації у податковому обліку, не відносяться основні засоби, безоплатно отримані платником податку до 01.01.2015, крім безоплатно отриманих об`єктів енергопостачання, газо - і теплозабезпечення, водопостачання, каналізаційних мереж, побудованих споживачами на вимогу спеціалізованих експлуатуючих підприємств згідно з технічними умовами на приєднання до вказаних мереж або об`єктів; основних засобів, безоплатно отриманих або виготовлених чи споруджених за рахунок коштів бюджету або кредитів, залучених Кабінетом Міністрів України чи під гарантії Кабінету Міністрів України, у разі виконання зобов`язань за гарантією Кабінетом Міністрів України; безоплатно отриманих для експлуатації підприємствами залізничного транспорту загального користування основних засобів транспортної інфраструктури, що перебували на балансі інших підприємств; основних засобів, якщо їх вартість визначена на рівні звичайної ціни, отриманих в концесію відповідно до Закону України «Про особливості передачі в оренду чи концесію об`єктів централізованого водо теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності» (пункту 144.1 статті 144 Податкового кодексу України у редакції, чинній до 01.01.2015).

Амортизацію безоплатно отриманих основних засобів нараховують з місяця, наступного за місяцем введення в експлуатацію з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України. Одночасно з нарахуванням амортизації визнається дохід в сумі нарахованого зносу та зменшується сума додаткового капіталу. При поступовому визнанні доходу зменшується сума додаткового капіталу, відображеного при зарахуванні таких об`єктів до складу активів.

Фінансовий результат до оподаткування, сформований відповідно до положень бухгалтерського обліку з урахуванням сум амортизації безоплатно отриманих основних засобів та доходів у сумі цієї амортизації, збільшується на суму нарахованої амортизації таких основних засобів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності та зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I, підпунктами 138.3.2 - 138.3.4 пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України.

У податковій декларації з податку на прибуток підприємств сума нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів у бухгалтерському обліку відображається у рядку 1.1.1 додатку РІ до Декларації. У рядку 1.2.1 додатку РІ до Декларації відображається сума розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 статті 138 розділу III Податкового кодексу України.

Тобто, зазначають нараховану протягом звітного періоду бухгалтерську амортизацію, яку накопичують за кредитом субрахунків:

131 «Знос основних засобів»;

132 «Знос інших необоротних матеріальних активів»;

133 «Накопичена амортизація нематеріальних активів»;

135 «Знос інвестиційної нерухомості»;

134 «Накопичена амортизація довгострокових біологічних активів».

Позивач, який застосовує прямолінійний метод нарахування амортизації, на порушення пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України не збільшив фінансовий результат на суму амортизації нарахованої по безоплатно отриманим (оприбуткованим) основним засобам (житлові, нежитлові будинки та інші) у 2016, 2017, 3 кв. 2018 роках.

В бухгалтерському обліку позивач відобразив операцію по безоплатно отриманим основним засобам наступними проводками:

Дт_103 «Основні засоби» Кт_424 «Безоплатно отримані необоротні активи»;

Дт_424 «Безоплатно отримані необоротні активи» Кт_131 «Знос основних засобів».

Позивач вказав рахунок 424 «Безоплатно отримані необоротні активи» по коду рядка 1410 «Додатковий капітал» форми №1 «Баланс».

22 березня 2019 року позивачем до Головного управління ДФС у Донецькій області подані заперечення, яким листом від 26 березня 2019 року залишені без задоволення (т. 1 а.с. 45-56).

28 березня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість: за податковим зобов`язанням 6013695 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1503424 грн., на загальну суму 7517190 грн. (т 1 а.с. 43-44).

За пп. 14.1.138. пункту 14.1 статті 14 ПК України основні засоби це матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Згідно пп. 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Порядок розрахунку амортизації основних засобів або нематеріальних активів для визначення об`єкта оподаткування встановлений пунктом 138.3 статті 138 ПК України.

Розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім «виробничого» методу.

Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел: вартість гудвілу; витрати на придбання/самостійне виготовлення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів; на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів.

Термін «невиробничі основні засоби», «невиробничі нематеріальні активи» означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку.

За ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Згідно п.п. 5.1, 5.3 Статуту Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Житло-центр», затвердженого рішенням міської ради від 24.05.2017 року №7/18-1458, майно підприємства складають основні фонди, оборотні активи, а також інші цінності, вартість яких відображається на балансі підприємства. Майно передається підприємству власником або уповноваженим ним органом у господарське відання (т. 1 а.с.88).

В обґрунтування висновків Акту перевірки відповідач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року № 145 «Деякі питання безоплатної передачі основних фондів» (далі Постанова №145), Закон України від 03.03.1998 року №147/98-ВР «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (далі Закон №147/98-ВР) та «Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482 (далі Положення №1482).

Постановою № 145 передбачено, що безоплатна передача основних засобів платнику податку на прибуток з метою їх експлуатації за рішенням центральних органів виконавчої влади здійснюється у порядку, визначеному Законом №147/98-ВР і Положенням №1482.

За ст. 1 Закону № 147/98-ВР встановлено, що він регулює відносини, пов`язані з передачею об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність.

Згідно п. 1 Положення № 1482 це положення визначає порядок безоплатної передачі об`єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об`єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності […], Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування […], до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій.

Оскільки житлові будинки передавалися з балансу одного комунального підприємства на баланс позивача, а самі житлові будинки є власністю Маріупольської міської ради або фізичних осіб, і не є державною власністю, тому твердження відповідача про необхідність керуватися даними нормативно-правовими актами при аналізі операцій з отримання на баланс позивача житлових будинків та визнання їх безоплатно отриманими, є необґрунтованим.

Для встановлення відповідності нормативно-правовим актам відображення в податковому обліку позивача доходів та витрат за фінансово-господарськими операціями, що підлягають оподаткуванню податком на прибуток, судом першої інстанції призначено судово-економічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: «Чи підтверджується документально та нормативно зазначені в акті Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 07 березня 2019 року №231/05-99-14-15/32164135 «Про результати документальної планової перевірки Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Житло «Центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, валютного за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018» заниження об`єкта оподаткування податком на прибуток Житлово-комунальним підприємством Маріупольської міської ради «Житло «Центр» за період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2018 року і донарахування до сплати податку на прибуток та штрафних (фінансових) санкцій до бюджету?».

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 1192/1193-20 у справі № 200/5594/19-а» від 19.03.2021 року (т. 3 а.с. 124-175) «документально та нормативно не підтверджуються зазначені в акті Головного управління ДФС у Донецькій області від 07 березня 2019 року №231/05-99-14-15/32164135 «Про результати документальної планової перевірки Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Житло «Центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, валютного за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018» заниження об`єкта оподаткування податком на прибуток Житлово-комунальним підприємством Маріупольської міської ради «Житло «Центр» за період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2018 року і донарахування до сплати податку на прибуток та штрафних (фінансових) санкцій до бюджету».

Суд погоджується з даним висновком експертного дослідження.

Відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів які підтверджують обставини, якими обґрунтовуються правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28 березня 2019 року на суму 7517119 грн.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 200/5594/19-а за позовом Житлово-комунального підприємства Маріупольської міської ради «Житло «Центр» до Головного управління ДПС у Донецькій області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 19 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова