Справа № 360/7752/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7752/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області (далі - відповідач № 1), Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач № 2), в якій позивач після уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2021 року № 45 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком з урахуванням довідки ПАТ «Луганськтепловоз» від 27.05.2021 року № 866-1071 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.01.1985 року по 31.12.1989 рік, викладеної в листі від 25.08.2021 року № 3354-3462/Т-02/8-1200/21;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 05.08.2021 року призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального (страхового) стажу періоди роботи з 24.07.1980 по 29.11.1993 на Ворошиловградському тепловозобудівному заводі імені Жовтневої революції, та здійснити з 05.08.2021 року розрахунок розміру пенсії за віком з урахуванням довідки ПАТ «Луганськтепловоз» від 27.05.2021 року № 866-1071 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.01.1985 року по 31.12.1989 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.08.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням екстериторіальності його заява від 05.08.2021 року була розподілена на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Відповідач № 2 рішенням про відмову у призначенні пенсії від 12.08.2021 року № 45 відмовив позивачу за його заявою від 05.08.2021 року в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного страхового стажу.

Відповідно до рішення від 12.08.2021 року страховий стаж позивача становить 19 років 02 місяці 24 дні, а відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідно страхового стажу у розмірі 28 років, тому позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного страхового стажу. За результатами розгляду документів відповідачем № 2 до страхового стажу не зарахований період з 24.07.1980 року по 29.11.1993 року, оскільки в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 07.09.1977 року наявне виправлення в наказі про звільнення.

Крім того, разом із заявою про призначення пенсії від 05.08.2021 року позивач до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надавав довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 866-1071 від 27.05.2021 року, видану Публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз», але Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області цю довідку усно відмовило долучити до заяви, у зв`язку з чим позивач в порядку звернення громадян письмово звернувся із заявою від 06.08.2021 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, до якої долучив довідку про заробітну плату № 866-1071 від 27.05.2021 року, на що отримав відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 3354-3462/Т-02/8-1200/21 від 25.08.2021 року, в якій позивачу повідомлено, що додана до звернення довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.05.2021 року № 866-1071, видана Публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз», яке перереєстроване за адресою: вул. Гагаріна, буд. 52 Б, м. Сєвєродонецьк, Луганська область , проте, згідно наявній в довідці інформації, особові рахунки, на підставі яких видана довідка, знаходяться за адресою: вул. Фрунзе, 107, м. Луганськ , яке згідно із додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 є тимчасово окупованою територією України. Таким чином, припис статті 40 Закону № 1058 щодо умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами не можливо виконати, що тягне за собою неправомірність обчислення пенсії такою довідкою, у зв`язку з чим врахувати довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.05.2021 року № 866-1071 відсутні законні підстави.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 06.12.2021 позов було залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.12.2021 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.01.2022 від Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 84-87), в якому останній заперечує проти позовних вимог з огляду на таке.

05.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За наслідками розгляду заяви позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 45 від 12.08.2021 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

06.08.2021 за вх. 3462/74200-21 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла заява від позивача щодо долучення до заяви від 05.08.2021 довідки від 27.05.2021 № 866-1071.

Оскільки позивачем не було дотримано вимог діючого законодавства, а саме форма заяви не відповідає вимогам Додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надана копія довідки, та не додано документ, який засвідчує особу, то його заява від 06.08.2021 була розглянута відповідачем відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» та листом Управління від 25.08.2021 вих.3354-3462/Т-02/8-1200/21 надано відповідь заявнику.

До звернення позивач додав довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.05.2021 № 866-1071, видану публічним акціонерним товариством «Луганськтепловоз», яке перереєстровано за адресою: вул. Гагаріна, буд. 52 Б, м. Сєвєродонецьк, Луганська область .

Згідно наявній в довідці інформації особові рахунки, на підставі яких видана довідка, знаходяться за адресою: вул. Фрунзе, 107, м. Луганськ , яке згідно із додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 (із змінами та доповненнями) є тимчасово окупованою територією України. Таким чином, припис статті 40 Закону 1058 щодо умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документи нe можливо виконати, що тягне за собою неправомірність обчислення пенсії за такою довідкою.

Врахувати довідку про заробітну плату від 27.05.2021 № 866-1071 для обчислення пенсії відсутні законні підстави.

Отже, управлінням не приймалось рішення про відмову у здійсненні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком з урахуванням довідки ПАТ «Луганськтепловоз» від 27.05.2021 року № 866-1071 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.01.1985 по 31.12.1989.

Позивачу управлінням надано лише відповідь на звернення.

Вимога позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягає задоволенню, оскільки заява та подані документи управлінням не розглядалися та рішення про відмову у призначенні пенсії не приймалось.

На підставі викладеного відповідач № 1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

11.01.2022 від Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 127-132), в якому останній заперечує проти позовних вимог з огляду на таке.

Скановану заяву позивача про призначення пенсії з доданими до неї документами засобами програмного забезпечення було передано до структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу за місцем проживання (реєстрації) особи, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

У зв`язку з тим, що пенсійна справа позивача зберігається в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зобов`язання провести перерахунок пенсії не підлягають задоволенню, та у разі задоволення позову призведене до невиконання судового рішення.

05.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком. Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії, оскільки в записі №11 від 29.11.1993 про звільнення з роботи містить посилання на наказ № 4097, який містить виправлення.

Внаслідок порушення встановленого порядку ведення трудової книжки серії НОМЕР_2 , Головне управління не мало законних підстав для зарахування періоду роботи позивача з 24.07.1980 по 29.11.1993 до страхового стажу.

На дату звернення з заявою про призначення пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 19 років 2 місяці 24 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо здійснення розрахунку розміру пенсії за віком з урахуванням довідки ПАТ "Луганськтепловоз" від 27.05.2021 №866-1071 про заробітну плату відповідач зазначив таке.

Враховуючи те, що особові рахунки, на підставі яких видана довідка від 27.05.2021 № 866-1071, знаходяться на території, яка тимчасово не контролюється українською владою, не виконується припис статті 40 Закону № 1058 щодо умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, отже, територіальні органи Пенсійного фонду України позбавлені можливості провести перевірку достовірності зазначених в ній даних та врахувати при обчисленні розміру пенсії.

На підставі викладеного відповідач № 2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , що підтверджується копіями паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 24-27).

Трудова книжка позивача від 07.09.1977 серії НОМЕР_2 (арк. спр. 33-38) щодо спірних періодів роботи містить наступні записи:

Ворошиловградський тепловозобудівний завод імені Жовтневої революції:

Запис № 5 від 24.07.1980 - прийнято в цех реостатних та обкатних випробувань локомотивів електромонтером з ремонту електрообладнання, наказ № 3195 від 23.07.1980;

Запис № 6 від 24.07.1980 - присвоєно 3-й розряд електромонтера з ремонту електрообладнання;

Запис № 7 від 06.04.1983 - присвоєно 4-ий розряд електромонтера з ремонту електрообладнання;

Запис № 8 від 23.03.1984 - присвоєно 5-ий розряд електромонтера з ремонту електрообладнання;

Запис № 9 від 01.08.1990 - переведено в тому ж цеху електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 5-го розряду;

Запис № 10 від 04.05.1992 - цех реостатних та обкатних випробувань локомотивів перейменований в цех випробувань та здачі тепловозів, наказ № 205 від 20.04.1992;

Запис № 11 від 29.11.1993 - звільнено за власним бажанням, наказ № 4097 від 29.11.1993.

05.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 94-95).

Заяву позивача було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2021 № 45 за результатами розгляду заяви позивача від 05.08.2021 відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу роботи. В обґрунтування оскарженого рішення відповідач послався на те, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 28 років. Страховий стаж особи становить 19 років 2 місяці 24 дні. За доданими документами не враховано стаж з 24.07.1980 по 29.11.1993 по трудовій книжці НОМЕР_1 від 07.09.1977, явне виправлення в наказі про звільнення. Для зарахування цього періоду необхідно надати підтверджуючі документи (арк. спр. 88).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закону № 1058.

Статтею 26 Закону № 1058 визначено, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з вимогами статті 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 затверджено Порядок № 637.

Відповідно до пунктів 2-3 Порядку № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом досліджена копія трудової книжки ОСОБА_1 (арк. спр. 34), з якої вбачається, що запис № 11 від 29.11.1993 про звільнення позивача містить наведення (виправлення) в номері наказу.

Так, до 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. Ця інструкція не застосовується на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.

Наразі порядок ведення трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58 (надалі - Інструкція № 58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції № 58).

Відповідно до пунктів 2.8 та 2.15 Інструкції № 58, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим рядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Пунктом 4.1 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Разом з тим, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

З огляду на вищевикладене позивач не несе відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами.

Вищевказана позиція узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17 та у справі №813/782/17 від 13 червня 2018 року.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Таким чином, трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Орган Пенсійного фонду не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Суд зауважує, що в даному випадку записи у трудовій книжці виконані без дефектів, містять підписи посадових осіб, при цьому наведення (виправлення) в номері наказу не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.

Такий правовий висновок в повній мірі узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Окрім того, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у органу Пенсійного фонду були відсутні підстави для незарахування до загального страхового стажу позивача періоду його роботи з 24.07.1980 по 29.11.1993.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обстави суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, яким не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 24.07.1980 по 29.11.1993 на Ворошиловградському тепловозобудівному завод імені Жовтневої революції, та яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, було прийнято відповідачем з порушенням принципів, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення від 12.08.2021 № 45 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Дніпропетровській області від 12.08.2021 № 45 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання ГУПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2021 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи позивача з 24.07.1980 по 29.11.1993 на Ворошиловградському тепловозобудівному заводі імені Жовтневої революції, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

У задоволенні позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком з урахуванням довідки ПАТ «Луганськтепловоз» від 27.05.2021 року № 866-1071 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.01.1985 року по 31.12.1989 рік, викладеної в листі від 25.08.2021 року № 3354-3462/Т-02/8-1200/21, слід відмовити, оскільки заяву позивача про призначення пенсії було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності, та ГУПФУ в Луганській області в даному випадку не є тим органом, який здійснював ОСОБА_1 розрахунок пенсії.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 05.08.2021 року розрахунок розміру пенсії за віком з урахуванням довідки ПАТ «Луганськтепловоз» від 27.05.2021 року № 866-1071 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.01.1985 року по 31.12.1989 рік, суд не знаходить підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог, оскільки на даний час ОСОБА_1 пенсію не призначено, тому задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керуються таким.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 1816,00 грн судового збору (арк. спр. 23, 77).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Дніпропетровській області пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме - в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9), Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.08.2021 № 45 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05.08.2021 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 24.07.1980 по 29.11.1993 на Ворошиловградському тепловозобудівному заводі імені Жовтневої революції, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Свергун