Справа № 183/5597/20
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/5597/20
№ 2-а/183/13/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

за участю секретаря судового засідання Устименко М.О.

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, посилаючись на те, що 16 вересня 2020 року інспектором з паркування Бердиком В.Ю. відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії РАП № 273833511, якою його, як власника автомобіля Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 04 вересня 2020 року у м. Дніпро, в районі будинку № 4 по вул.Феодосія Макревського, позивач здійснив зупинку, стоянку свого транспортного засобу, що створює загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги підпункту д) пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), тим самим чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що інспектор з паркування діяв всупереч нормам чинного законодавства, що призвело до порушення його прав.

Вказував, що в той день він не керував транспортним засобом, а передав його в управління третім особам.

По друге, інспектор посилається на порушення вимог підпункту д) пункту 15.1 розділу 15 Правил дорожнього руху України. Однак дане формулювання, на думку позивача порушує принцип правової визначеності, оскільки не зрозуміло кому саме заважає автомобіль пішоходам чи іншим транспортним засобам.

З фотозйомки правопорушення чітко видно, що автомобіль стоїть на узбіччі, конструктивно виділеному, що не являється пішохідною доріжкою або тротуаром, цей елемент автомобільної дороги знаходиться на одному рівні з проїзною частиною, де відсутні знаки пішохідної доріжки 4.13, тому, на думку позивач стоянка в цій зоні дозволена ПДР.

У постанові не конкретизовано, яким самим чином автомобіль створює перешкоду для дорожнього руху або пішоходів, не волот не зображено жодного пішохода, якому б заважав автомобіль.

Крім того, позивач посилається на те, що самі фотографії зроблені в 10.41, 10.42 та 10.47, що не являється доказом безперервної стоянки протягом більше 5 хвилин, оскільки в період часу з 10.43 по 10.46 автомобіль міг від`їжджати та повертатись, що не являється стоянкою, може бути лише зупинкою.

Позивач зауважує, що фото фіксація була здійснена на планшет, який не захищений від несанкціонованого втручання з боку інспектора, і він має можливість вільно змінити час.

Таким чином, позивач із фактом скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не погоджується, вважає постанову серії РАП № 273833511 від 16 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення незаконною та необґрунтованою.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії РАП № 273833511 від 16 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У відзиві на адміністративний позов інспектор з паркування Бердик В.Ю. просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 04.09.2020 року ним було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, а саме виявлено стоянку транспортного засобу Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , який своїм розташуванням створював перешкоду для руху пішоходів, чим було порушено п.п. д) пункту 15.10 ПДР, та створювало загрозу безпеці руху. Керуючись вимогами ст.14-2 КУпАП ним було здійснено фото фіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких зафіксовано дату порушення, місце розташування, географічні координати, час вчинення правопорушення. Через відсутність технічних можливостей встановити особу, визначену у ст.14-2 КУпАП, на місці вчинення правопорушення було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД № 00201396 на лобовому склі, а після встановлення відповідальної особи зазначеного правопорушення, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ним невідкладно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 27-35, 42-54).

Аналогічні заперечення надані представником Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради у відзиві на позов (а.с. 36-40).

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі, вирішено розглядати адміністративну справу в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання (а.с. 19-20).

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року призначено розгляд справи по суті.

У відзиві на адміністративний позов інспектор з паркування Бердик В.Ю. просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 04.09.2020 року ним було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, а саме виявлено стоянку транспортного засобу Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , який своїм розташуванням створював перешкоду для руху пішоходів, чим було порушено п.п. д) пункту 15.10 ПДР, та створювало загрозу безпеці руху. Керуючись вимогами ст.14-2 КУпАП ним було здійснено фото фіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких зафіксовано дату порушення, місце розташування, географічні координати, час вчинення правопорушення. Через відсутність технічних можливостей встановити особу, визначену у ст.14-2 КУпАП, на місці вчинення правопорушення було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД № 00201396 на лобовому склі, а після встановлення відповідальної особи зазначеного правопорушення, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ним невідкладно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Позивач наполягає, відповідачі не спростовують, що автомобіль марки Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 16 вересня 2020 року інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердиком В.Ю., зв`язку та організації було винесено постанову серії РАП № 273833511 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а саме за порушення підпункту д) пункту 15.10 Розділу ПДР України (а.с. 6).

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що на думку відповідача позивач здійснив зупинку, стоянку транспортного засобу марки Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , що створює загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги підпункту д) пункту 15.10 Розділу ПДР України, в частині заборони стоянки транспортному засобу в місцях, де транспортний засіб, що стоїть, створить перешкоду для руху пішоходів, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо не необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі (п. 15.1 ПДР України).

Відповідно до підпункту д) пункту 15.9 розділу 15 ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, є адміністративним порушенням, відповідальність за вчинення якого передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до статті 14-2 КУпАП).

Згідно зі статтею 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачем було здійснено фотофіксацію місця порушення, відповідні фотознімки розміщено на веб-сторінці: https://ipkp.dniprorada.gov.ua.

При цьому? відповідачем надано належні та допустимі докази про те, що використаний ним засіб для фотозйомки функціонує згідно за законодавством, пройшов експертне дослідження, що спростовує припущення позивача про те, що інспектор може вплинути на відображення даних (а.с. 54).

Як встановлено ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

В свою чергу, згідно пункту 1 статті 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За визначенням ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 1995 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, інспектором з паркування 04 вересня 2020 року о 10 годині 41 хвилині було виявлено стоянку транспортного засобу марки Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , в місці, де створює перешкоду для руху пішоходів, що створює загрозу безпеці руху.

Вказане порушення зафіксовано технічним засобом, матеріали справи містять фотодокументи із зображенням декількох ракурсів автомобіля марки Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , із відображенням: дати та часу фотофіксації; розташування транспортного засобу; координат місця порушення.

Фотофіксацію місця порушення було здійснено за допомогою технічного приладу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80v2, про що зазначено у постанові ВІД 16 ВЕРЕСНЯ 2020 року (а.с. 6).

Суд зазначає про те, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є фотознімки, розміщені на веб-сторінці: https://ipkp.dniprorada.gov.ua.

Наявність цих доказів на веб-сторінці не спростовується і самим позивачем.

Тобто, наявні в матеріалах справи фотодокази дають можливість достеменно точно встановити, що позивачем було порушено правила зупинки, стоянки, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху.

Відповідно до положень ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що автомобіль міг і не стояти в зазначеному місці в період з 10.43 по 10.46 годину 04 вересня 2020 року, внаслідок чого не було стоянки більше 5 хвилин, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються матеріалами справи.

Отже, проаналізувавши викладене, по при те, що тягар доказування у даній категорії справ покладається на відповідача, а всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд вважає, що позивач, як відповідальна особа, дійсно скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки матеріалами справи встановлено, що транспортний засіб марки Renault Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 здійснив зупинку, стоянку в місці, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху.

Факт порушення позивачем правил зупинки, стоянки підтверджується роздрукованими фотознімками, що розміщені на веб-сторінці: https://ipkp.dniprorada.gov.ua, із відображенням: дати та часу фотофіксації; розташування транспортного засобу; координат місця порушення .

Таким чином, порушення, яке допустив позивач, згідно із приписами ПДР України є порушенням правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є доведеним.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.