Справа № 200/6398/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року справа №200/6398/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Сізонов Є.С., за участі представника позивача Шутенко О.В., представника відповідача Біловол В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року (повне судове рішення складене 10 вересня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/6398/21 (суддя в І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС України у Донецькій області (далі Управління), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.04.2021 № 000/4784/0901, яким накладено штраф у розмірі 146 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 20 листопада 2020 року по 27 листопада 2020 року посадовими особами Головного управління ДПС у Донецькій області на АЗС, розташованої за адресою: Донецька область, Мангушський район, с. Мелекіне, вул. Морська, 12, яка належить позивачу, було проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладено на органи ДПС.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами ДПС було складено акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладено на органи ДПС № 0863/05/99/40/09/ НОМЕР_1 від 30.11.2020.

На підставі вказаного акту фактичної перевірки відповідачем було складено податкове повідомлення-рішення від 15.01.2021 № 000/174/09014, з яким позивач не погодився та подав скаргу до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги, Державною податковою службою України було встановлено, що застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації 2 витратомірів-лічильників в ЄДР є необґрунтованим та зменшено розмір штрафних санкцій до 146000 грн.

23.04.2021 позивачем було отримано нове податкове повідомлення-рішення від 20.04.2021 № 000/4784/0901.

В оскаржуваному повідомленні-рішенні зазначається: «відсутня реєстрація в єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі № 1009272 за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.04.2020 по 05.04.2020.

Вважає, що відсутність реєстрації в єдиному державному реєстрі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників на введеному в експлуатацію резервуарі є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення немає триваючого характеру й завершується у момент здійснення реєстрації.

Вказує, що законодавець визначає реєстрацію, як прийняття надісланих розпорядником акцизного складу електронних документів.

Визначає, що відповідно до квитанції від 06.04.2020, Головним управлінням ДПС у Донецькій області 06.04.2020 о 14.28 год. було прийнято довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, тобто зареєстровано усі рівнеміри-лічильники та витратоміри-лічильники на АЗС, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Наполягає на тому, що на момент проведення контролюючим органом фактичної перевірки на акцизному складі № 1009272 за адресою: АДРЕСА_1 не було виявлено порушення, передбаченого п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України, адже всі рівнеміри-лічильники та витратоміри-лічильники були зареєстровані в ЄДР, єдиним порушенням могло бути несвоєчасне подання відомостей про реєстрацію витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Також позивач звертає увагу суду на порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки, а саме, вказує, що ані позивач, ані працівники позивача не отримували наказ про проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку, а відмову було оформлено лише щодо підписання та отримання акту фактичної перевірки.

Оскільки в акті фактичної перевірки від 30.11.2020 № 0863/05/99/40/09/ НОМЕР_1 відсутнє зазначення наказу на підставі якого було санкціоновано фактичну перевірку контролюючим органом, не надано копії наказу з зазначенням конкретної підстави перевірки для ознайомлення, то такий акт перевірки не має юридичної сили й не може бути підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 20.04.2021 № 000/4784/0901.

Вказує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які підтверджували б законність проведення фактичної перевірки, а отже, Управління не довело наявність підстав в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 8.2 статті 80 ПК України для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , що у своїй сукупності разом з неправильним визначенням правопорушення, а саме притягненням позивача до фінансової відповідальності за неіснуюче у момент фактичної перевірки правопорушення свідчить про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 20.04.2021 № 000/4784/0901 та необхідність його скасування.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач є фізичною особою підприємцем, суб`єктом господарювання, знаходиться на обліку в Волновасько-Мангуському управлінні Головного управління ДПС у Донецькій області.

Відповідач є суб`єктом владних повноважень, який у правовідносинах з юридичними особами, в тому числі пов`язаними із контролем за повнотою нарахування та сплати податків, обов`язкових платежів, реалізує владні управлінські функції, через що належить до суб`єктів владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 18.11.2020 №1531 (а.с. 89) та направлень від 18.11.2020 № 57, 58 та від 27.11.2020 № 150 (а.с. 91), з 20.11.2020 по 27.11.2020 працівниками управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Донецькій області було проведено фактичну перевірку з питань здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ФОП ОСОБА_1 .

Позивач відмовився, без надання окремих пояснень, від підпису у направленні на перевірку від 18.11.2020 № 57, 58 та від 27.11.2020 № 150, що підтверджується актом Управління від 20.11.2020 № 18 та актом від 27.11.2020 № 28 (а.с. 61, 96, 131, 137).

Також позивач відмовився надавати документи до перевірки, про що відповідачем було складено Акт про відмову від надання документів до перевірки № 32/05-99-09-01 від 27.11.2020 (а.с. 12, 95).

Перевіркою встановлено порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, в частині відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а саме: відсутність з 01.04.2020 по 05.04.2020 реєстрації в Єдиному державному реєстрі рівнемірів-лічильників на 4 резервуарах для зберігання пального та витратомірів-лічильників на 5 місцях відпуску пального наливом на акцизному складі № 1009272 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки та виявлених порушень відповідачем було складено Акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладено на органи ДПС від 30.11.2020 № 0863/05/99/40/09/ НОМЕР_1 (а.с. 10-11, 85-88).

Позивач та особа, яка уповноважена здійснювати розрахункові операції (оператор АЗС) ОСОБА_2 відмовились від підписання та отримання акту перевірки про що було складено акт про відмову від підписання та отримання акту перевірки № 48/05-99-09-01 від 30.11.2020 (а.с. 12, 94).

За результатами матеріалів фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , Управлінням прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 15.01.2021 №000/174/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі у розмірі 186 000 грн (а.с. 6, 72, 80).

В розрахунку штрафних санкцій визначено:

- застосування штрафу в розмірі 20000 грн за кожний необладнаний резервуар або незареєстрований рівнемір-лічильник (20 000*4 = 80 000 грн рівнеміри, 20 000*5 = 100 000 грн. витратоміри; всього 180000 грн)

- застосування штрафу в розмірі 1000 грн за кожний неподаний електронний документ (1000*6=6000 грн) (а.с.73-74).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги позивача рішенням ДПС України від 15.04.2021 № 8554/6/99-00-06-03-02-06 скасовано податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 15.01.2021 №000/174/0901 в частині застосованих штрафних санкцій у сумі 40 000 грн. (а.с. 14-зв. бік а.с. 15, а.с. 76-79).

На підставі рішення ДПС України від 15.04.2021 № 8554/6/99-00-06-03-02-06 податкове повідомлення рішення від 15.01.2021 року №000/174/0901 вважається відкликаним.

Відповідачем було направлено на поштову адресу ФОП ОСОБА_1 податкове повідомлення рішення від 20.04.2021 № 000/4784/0901 про застосування штрафних санкцій до позивача в сумі 146000 грн. (оскаржуване), яке прийняте за результатом висновків акту фактичної перевірки від 30.11.2020 № 0863/05/99/40/09/ НОМЕР_1 та з урахуванням рішення ДПС України, яке отримано позивачем 23.04.2021 (а.с. 8, а.с. 62, 82).

В розрахунку штрафних санкцій визначено:

- застосування штрафу в розмірі 20000 грн. за кожний необладнаний резервуар або незареєстрований рівнемір-лічильник (20 000*4 = 80 000 грн рівнеміри, 20 000*3 = 6 000 грн витратоміри; всього 140000 грн);

- застосування штрафу в розмірі 1000 грн за кожний неподаний електронний документ (1000*6=6000 грн) (а.с. 9-зв. бік а.с. 9, а.с. 83-84).

Позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем не у відповідності до норм законодавства, а отже є необґрунтованим та безпідставним.

Приймаючи рішення по суті спору, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із п. 80.1 та 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом встановлено, що перед початком перевірки позивач відмовився від підпису у направленні на перевірку від 18.11.2020 та від 27.11.2020, а також відмовився надавати документи до перевірки, про що відповідачем було складено Акт про відмову від підпису у направленні на перевірку від 18.11.2020 № 57, 58 та від 27.11.2020 № 28 та Акт про відмову від надання документів до перевірки № 32/05-99-09-01 від 27.11.2020.

Тому доводи позивача щодо не отримання наказу про проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку, а також оформлення відповідним актом лише відмови від підписання та отримання акту фактичної перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи та доданим до матеріалів справи документам, а тому судом не приймаються.

За змістом пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акту (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акту або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції (абзац 4 пункту 86.5 статті 86 ПК України).

Позивач та особа, яка уповноважена здійснювати розрахункові операції (оператор АЗС) ОСОБА_2 відмовились від підписання та отримання акту перевірки про що було складено акт про відмову від підписання та отримання акту перевірки № 48/05-99-09-01 від 30.11.2020.

Судом встановлено, що акт фактичної перевірки був направлений позивачу поштою із повідомленням про вручення.

Також суд встановив, що в акті фактичної перевірки від 30.11.2020 № 0863/05/99/40/09/ НОМЕР_1 наявне зазначення наказу, на підставі якого було проведено фактичну перевірку, тому доводи позивача суд визнає необґрунтованими.

Отже, суд погоджується із твердженнями відповідача щодо обґрунтованості проведення фактичної перевірки з підстав, визначених пунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у разі наявності інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Що стосується доводів позивача щодо відсутності ознак триваючого порушення у такому порушенні, як відсутність реєстрації в єдиному державному реєстрі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників на введеному в експлуатацію резервуарі, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс не містить визначення триваючого порушення, але як зазначено у листі Міністерства юстиції України № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права "триваючими" визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. ... Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад правопорушення, вчиненого позивачем, суд прийшов до висновку, що порушення, яке виразилося у відсутності реєстрації в єдиному державному реєстрі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників на введеному в експлуатацію резервуарі не може вважатись разовим порушенням, оскільки може займати відповідний проміжок у часі, тобто, припускатись протягом деякого часу.

Тому до доводів позивача в цій частині суд відноситься критично.

Відповідно до пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

За визначенням підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

За змістом підпункту 230.1.2 пункту 320.1 статті 320 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Положеннями підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України також передбачено, що платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Згідно з абзацом 9 підпункту 230.1.2 пункту 320.1 статті 320 ПК України забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Пунктом 1281.1 статті 128 ПК України передбачено, що відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра - лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу.

Як встановлено п. 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми 128-1.1 статті 128 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Таким чином, законодавець встановив, що відповідальність розпорядників акцизних складів за відсутність обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками може наступити лише з 01.04.2020, тобто фактично надав розпорядникам вказаних складів додатковий термін для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Також за даними відповідача встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри від 06.04.2020 № на акцизний склад з уніфікованим номером 1009272, згідно інформації зазначеної у Довідці вбачається, що у Таблиці 1 «Інформація щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них рівнемірів», наведена реєстрація 4 резервуарів з назвою «РГС-25, РГС-20,» з серійними номерами 1,2,3,4.

Згідно Таблиці 2. «Інформація щодо витратомірів, установлених на акцизному складі пального на місцях відпуску пального наливом з акцизного складу», наведена реєстрація 5 витратомірів з назвою «Геркон 4, Шельф 100-1LPG» з серійними номерами 598, 597, 7553.

Згідно Таблиці 4. «Інформація щодо проведених робіт/послуг із заміни, опломбування, технічного обслуговування, ремонту, повірки, калібрування резервуарів, витратомірів та рівнемірів», зазначена інформація відсутня.

Під час розгляду справи, відповідач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрував першу Довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального від 07.04.2020 № (акцизний склад з уніфікованим номером №1009272).

Крім того, Державною податковою службою України було встановлено, що застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації 2 витратомірів-лічильників в ЄДР є необґрунтованим та зменшено розмір штрафних санкцій до 146 000 грн.

З приводу цієї позиції податкового органу, суд визначає наступне.

Як визначено у довідці про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри від 06.04.2020 № (звіт від 07.04.2020 № ) (а.с. 92), на акцизному складі ФОП ОСОБА_1 з уніфікованим номером 1009272, на 5 резервуарах 1/1009272 (РГС-25), 2/1009272 (РГС-25), 3/1009272 (РГС-20), 4/1009272 (РГС-20), 5/1009272 (СВГ-10) 20 грудня 2019 року встановлено рівнеміри , , , , та 25.12.2013 витратоміри Геркон 598 (1,2), Геркон 597 (3,4), 16.09.2016 - Шельф 100-1 LPG7553 (5). Також зафіксовано особу, яка відповідальною за надання інформації до Єдиного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, яким є ФОП ОСОБА_1 .

Суд констатує, що позивачем не забезпечено реєстрацію в ЄДР з 01.04.2020 по 05.04.2020 рівнемірів-лічильників на 4 резервуарах для зберігання пального та витратомірів-лічильників з серійними номерами 598, 597, 7553 на 3 місцях (3 колонках, обладнаних 5 пістолетами) відпуску пального наливом на акцизному складі з уніфікованим номером 1009272.

Відповідно до п.п. 230.1.4. п. 230.1 статті 230 ПК України, порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Дані про фактичні залишки пального на початок та кінець доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів зіставляються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, з показниками системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Як передбачено п. 1281.3 ПК України, незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ. В цій частині позивачем не оскаржено первісне податкове повідомлення-рішення до ДПС України, не міститься доводів протиправності нарахувань в сумі 6000 грн ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі. Із змісту позову встановлено, що позивач погоджується із вказаним порушенням і в позові визначає «єдиним порушенням могло бути несвоєчасне подання відомостей про реєстрацію витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників».

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для відшкодування судових витрат не вбачається.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 200/6398/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 18 січня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук