Справа № 264/2189/21
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/2189/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2022 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Іванченко А.М., розглянувши в порядку письмового провадження в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора поліції лейтенанта поліції 1 батальону 3 роти Реуцького Антона Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить постанову серії ЕАН №4029050 від 06.04.2021 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по адміністративній справі -закрити.

Відповідно до позовної заяви позивач зазначає, що постанова серії ЕАН №4029050 від 06.04.2021 року по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, протиправною, незаконною і такою, що прийнята з порушення Конституції та законів України, і тому підлягає скасуванню.

Позивач в позовній заяві вказує, що 06.04.2021 року не вчиняв ніякого порушення, оскільки в зазначений день, рухався на транспортному засобі з дотриманням всіх правил дорожнього руху України, а саме рухався по пр..Карпова у м.Маріуполі на бензині та без використання додаткового газобалонного обладнання (далі ГБО). Вважає, що інспектор лейтенант поліції Реуцький А.В. не є експертом, або особою, що може дати правовий висновок, що на транспортному засобі встановлено ГБО, що встановлення ГБО є переобладнанням, а тим більш переобладнанням з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, з якого вбачається що останній заперечує проти задоволення позовних вимог за таких підстав.

11.10.2021 року під час патрулювання поліцейським роти №3 батальону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Реуцьким А.В. в м.Маріуполі було отримано виклик зі спец.лінії «102» на службовий планшет від поліцейського з блокпосту №16, який знаходиться по пр..Карпова в Кальміуському районі м.Маріуполя про те, що виявлено порушення Правил дорожнього руху транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого керував автомобілем, який було переобладнано з порушенням норм і стандартів, а також не узгоджено з відповідним органом МВС, а саме встановлено та підключено обладнання ГБО для роботи на рідкому моторному паливі, чим порушив п.31.3а ПДР України. На вимогу інспектора щодо пред`явлення документів, передбачених вимогами п.2.1 ПДР України водія ОСОБА_1 , було виконано у повному обсязі не одразу, при цьому в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не було відмітки про узгодження з органами поліції установки ГБО. Вказав, що за результатами розгляду адміністративної справи, співробітник поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Також зазначив, що встановлення ГБО на транспортний засіб, яким керував позивач, не передбачено заводом-виробником ВАЗ, при цьому є спеціальним обладнанням, а відтак вважається саме переобладнанням транспортного засобу, зокрема автомобіля ВАЗ 21063 з номерним знаком НОМЕР_1 . Вважає, що фактично позивачем були вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121 КУпАП та що не має підстав для задоволення позову.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та позивачем не заперечується, що останній 06.04.2021 року о 14-04 годині керував транспортним засобом по пр. Карпова у м.Маріуполі та був зупинений працівниками поліції.

Відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕАН № 4029050 від 06.04.2021 року, ОСОБА_1 водій керував транспортним засобом (далі- ТЗ), обладнання якого не відповідає вимогам стандартів, що стосуються правил технічної експлуатації, а саме ТЗ обладнаний ГБО, яке не зафіксовано в свідоцтві про реєстрацію, чим порушив п.31.3.а ПДР експлуатація ТЗ у разі їх виготовлення/переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху, тим самим порушив ч.1 ст.121 КУпАП.

Інших доказів по справі про адміністративне правопорушення суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до п.31.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.32.2 «б» ПДР України з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються переобладнання транспортних засобів.

Згідно із ст.32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Відповідно до п.1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року №607 (далі - Порядок), цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Згідно з п. 5 Порядку, для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу (далі - заява про погодження), в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

Пунктом 6 Порядку визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.7 Порядку, за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Дослідивши всі надані докази в сукупності, суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення повністю не відображає опису обставин, встановлених при розгляді справи та сама по собі не підтверджує факту вчинення правопорушення, а лише вказує на нього.

В ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушення п.31.3 «а» ПДР України, зокрема, не представлено фото- відеофіксації можливого порушення правил дорожнього руху, а також копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з якої б вбачалось відсутність відмітки про встановлення ГБО у транспортному засобі. Тобто, суду не надано будь-яких фото та відео доказів, зазначених в постанові обставин. Також недоведено факт правомірності зупинки, тобто вчинення правопорушення, пов`язаного з ПДР, так і факт наявності вказаного в постанові обладнання.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлені не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КУпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 118-119,122,139, 243-244, 246, 286 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора поліції лейтенанта поліції 1 батальону 3 роти Реуцького Антона Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2021 року серії ЕАН №44029050 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП- закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , витрати із сплати судового збору в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя: А.М.Іванченко