Справа № 937/9412/21
Суддя: Честнєйша Ю. О.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 13.01.2022
ЄУН № 937/9412/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Честнєйшої Ю.О.,

за участю секретаря Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Запорізькій області про визнання неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову серії БАВ № 590541 від 24.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Адміністративний позов позивач обґрунтовує тим, що 24.09.2021 поліцейський Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Полежаєв Сергій Юрійович визнав його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та призначив стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Згідно постанови він визнаний винним в тому, що 24.09.2021, керував автомобілем не маючи відповідної категорії - на думку поліцейського він мав право керувати зазначеним автомобілем лише за наявності категорії «С1». Вважає, що постанова є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки в його діях не має складу цього адміністративного правопорушення. Відповідно до посвідчення водія він має категорію «В» «С», «D», але посвідчення водія йому видано 23.08.2005. Посвідчення водія, яке видано до 24.09.2008 категорії «С» дає право керування транспортними засобами категорії «С1, С». При цьому заміна старого посвідчення на нове не є обов`язковою. Таким чином, вказана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки в його діях не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

11.10.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_1 транспортний засіб Mercedes-Bens 410 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 має повну масу 4600 кг. Для керування вказаним транспортним засобом водій повинен мати категорію С1. З посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 23.08.2005, виданого ОСОБА_1 , вбачається, що він має право керування транспортними засобами категорій: В, С, D. Категорія: С1 - відсутня. На підставі викладено, представник відповідача просив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ГУНП в Запорізькій про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відмовити у повному обсязі.

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але від його представника адвоката Діденка В.Є. надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, на задоволенні позову наполягає.

У судове засідання представник відповідача Головного управління національної поліції у Запорізькій області не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, однак його неявка відповідно до положень статті 286 КАС України не передбачає безумовну обов`язкову участь і застережень щодо неможливості розгляду справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відсутність хоча б однієї з наведених ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП віднесено розгляд справ, передбачених, зокрема, ч.2 ст.126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх посадових обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до складеної інспектором СРПП Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Полежаєвим С.Ю. постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 590541 від 24.09.2021, 24.09.2021 о 06-45 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Bens 410 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , на 341 км а/д Харків - Сімферополь керував автомобілем без відповідної категорії, тобто не мав права керування категорією «С1», чим порушив п.п. 2.1. а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п. 2.1. Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху», водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (далі Положення), визначено порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, згідно якого особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 3 Положення, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія,залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1-квадро-і трицикли, мотоколяски та інші триколісні(чотириколісні)транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує400кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів); D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів; Т - трамваї та тролейбуси.

У той же час, п. 25 Положення передбачено, що обмін посвідчення водія проводиться: у разі непридатності його для подальшого користування (зіпсоване, записи не читаються тощо); у разі зміни персональних даних власника (прізвище, ім`я, по батькові, стать); за бажанням власника (з метою уточнення персональних даних латинськими літерами, зміни від цифрованого образу обличчя особи тощо). Під час обміну посвідчення водія, отриманого вперше, до закінчення строку його дії особі видається нове посвідчення, яке вважається таким, що видане вперше, із зазначенням строку дії посвідчення, що підлягає обміну.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_1 транспортний засіб Mercedes-Bens 410 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував позивач, має повну масу 4600 кг. Отже, для керування даним автомобілем необхідне посвідчення водія категорії С1.

З долученої до матеріалів справи копії посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 23.08.2005 вбачається, що позивач має право на керування транспортними засобами з категоріями В, С (автомобілі, що призначені для перевезення вантажів і дозволена максимальна вага яких перевищує 3500 кг.), D, проте на день видачі такого посвідчення позивачу розмежування на категорії С1 та С не було передбачено чинним законодавством.

Однак, право на керування категорії С1 та С за вимогами відповідає дозволеній категорії С, яка зазначена у посвідченні водія позивача ОСОБА_1 , а в свою чергу заміна посвідчення водія, виданого до 18.04.2008, є лише правом особи, а не обов`язком.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Незважаючи на викладену норму закону, жодного належного та допустимого доказу, який підтверджував би вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Наявність порушення з боку позивача Правил дорожнього руху не підтверджується жодним допустимим доказом.

Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем з численними порушеннями, не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували вину позивача в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

У зв`язку з тим, що оскаржену постанову винесено з порушенням вимог закону, безпідставним притягненням позивача до адміністративної відповідальності порушено його права, постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню. Справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З огляду наведених підстав, суд дійшов висновку, що постанова серії БАВ № 590541 від 24.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наслідки розгляду справи, а також те, що позивачем у справі понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання адміністративного позову у сумі 454,00 грн., то на користь позивача підлягають стягненню витрати за сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4-9, 14-15, 72-79, 139, 229, 241-246, 257-262, 268-271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Запорізькій області про визнання неправомірною та скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову інспектора СРПП Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Полежаєва С.Ю. серії БАВ № 590541 від 24.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.126 КУпАП - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін.н. НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління національної поліції у Запорізькій області, місцезнаходження: вул. Матросова, 29, м. Запоріжжя, .

СУДДЯ: