Справа № 540/1945/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 р.м. ОдесаСправа № 540/1945/20

Головуючий в І інстанції: Гомельчук С.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 06.09.2021 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Амалтея» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просить визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 року № Ю-12485-17, від 02.06.2020 року № Ю-12485-17.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати ЄСВ станом на 31.03.2020 року становила 5555922,05 грн.

21.04.2020 року позивачем задекларовано зобов`язання зі сплати ЄСВ у розмірі 311318,33 грн.

З урахуванням зазначеного, загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 30.04.2020 року становила 5867240,38 грн. (сума недоїмки 4722601,76 грн., сума штрафу 640207,86 грн., сума пені 504430,76 грн.), тобто, сума недоїмки збільшилася у порівнянні з попереднім календарним місяцем (березнем 2020 р.).

У зв`язку із збільшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, у відповідності до вимог пункту 3, 4 розділу VI Інструкції № 449, та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, згідно яких загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 30.04.2020 року становила 5867240,38 грн., відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 року № Ю-12485-17.

20.05.2020 року позивачем задекларовано зобов`язання зі сплати ЄСВ у розмірі 320875,91 грн.

З урахуванням зазначеного, загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати ЄСВ станом на 31.05.2020 року становила 6188116,29 грн. (сума недоїмки 5043477,67 грн., сума штрафу 640207,86 грн., сума пені 504430,76 грн.), тобто, сума недоїмки збільшилася у порівнянні з попереднім календарним місяцем (квітнем 2020 р.).

У зв`язку із збільшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, у відповідності до вимог пункту 3, 4 розділу VI Інструкції № 449, та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, згідно яких загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.05.2020 року становила 6188116,29 грн., відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.06.2020 року № Ю-12485-17.

Судом першої інстанції встановлено, що визначені у вимогах про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 року № Ю-12485-17, від 02.06.2020 року № Ю-12485-17 суми недоїмки складаються із своєчасно несплачених зобов`язань, які самостійно задекларовані позивачем, та штрафні санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовано на підставі рішення відповідача від 02.11.2019 року № .

Також, суд першої інстанції встановив, що 17.08.2020 року з інтегрованої картки позивача було виключено суму штрафу у розмірі 640207,86 грн. та пені у розмірі 504430,76 грн. у зв`язку із оскарженням в судовому порядку рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02.11.2019 року № .

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у вимогах про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 року № Ю-12485-17, від 02.06.2020 року № Ю-12485-17 лише відображено загальну суму недоїмки, актуальну станом на 30.04.2020 року та 31.05.2020 року і зазначені вимоги для їх узгодження направлені позивачу, а доводи позивача про незаконність спірних вимог не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позову з огляду на викладене.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частинами 8-11 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, далі - Інструкція № 449, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.п. 2, 3 р. 6 Інструкції № 449 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Таким чином, за наведених вимог Інструкції № 449, платнику, який має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій, надсилається (вручається) вимога про сплату боргу (недоїмки) протягом 10-15 робочих днів (в залежності від виду платника), що настають за календарним місяцем, у якому, як виникла, так і зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного розгляду справи та не оспорюється позивачем, на кінець квітня та травня 2020 року за ТОВ «Амалтея» рахувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій.

При цьому, загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 30.04.2020 року становила 5867240,38 грн. та сума недоїмки збільшилася у порівнянні з попереднім календарним місяцем (березнем 2020 р.).

Також, 20.05.2020 року позивачем задекларовано зобов`язання зі сплати ЄСВ у розмірі 320875,91 грн., у зв`язку з чим, загальна сума боргу (недоїмки) позивача зі сплати ЄСВ станом на 31.05.2020 року становила 6188116,29 грн., тобто, сума недоїмки збільшилася у порівнянні з попереднім календарним місяцем (квітнем 2020 р.).

На підставі наведеного, оскільки на кінець квітня та травня 2020 року за ТОВ «Амалтея» рахувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску, фінансових санкцій та у цих місяцях сума недоїмки зі сплати єдиного внеску зросла, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем цілком правомірно направлено позивачу оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 року № Ю-12485-17 та від 02.06.2020 року № Ю-12485-17.

Що стосується посилань позивача, як в заявленому позові, так і в поданій апеляційній скарзі, на порушення податковим органом при формуванні та направленні оскаржуваних вимог п. 7 Інструкції № 449, та помилковому зазначенні у цих вимогах загальної суми боргу з єдиного внеску, а не лише суми єдиного внеску, на яку зросла недоїмка, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 3 Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Таким чином, вказані положення чинного законодавства передбачають, що у вимозі про сплату боргу (недоїмки) податковий орган зазначає суму усієї заборгованості існуючої на дату виставлення такої вимоги, що повністю спростовує доводи позивача.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 року у справі № 540/1151/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки). Так, у вказаній справі Верховний Суд вказав, що суд формує правовий висновок, за яким формування заборгованості з єдиного внеску здійснюється на певну дату з урахуванням усієї заборгованості існуючої на цю дату, шляхом прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки). Верховний Суд зазначив, що недосконалістю регулювання цього питання є дійсність попередньо прийнятих вимог та можливість пред`явлення до виконання. Водночас, ВС дійшов висновку, що у випадку прийняття нової вимоги, саме вона підлягає виконанню, оскільки визначає всю суму консолідованої заборгованості.

В свою чергу, за правилами п. 7 Інструкції № 449, на який посилається позивач, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, то орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Таким чином, п. 7 Інструкції № 449 регулює порядок подання вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства.

Однак, питання щодо направлення вимог про сплату боргу (недоїмки) до ДВС або до органу Казначейства до виконання не є спірним у даній справі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що в даному випадку оскаржувані вимоги направлені позивачу для узгодження, про що свідчать відповідні номери цих вимог.

Так, згідно п. 4 Інструкції № 449 при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), 2 частина порядковий номер, 3 частина літера «У» (узгоджена вимога).

Оскаржувані вимоги містять лише літери «Ю», тобто, ці вимоги є вимогами до юридичної особи, та вони не містять літери «У» (узгоджена вимога).

Також доказів щодо направлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимог про сплату боргу (недоїмки) та відповідно подвійного стягнення з позивача ЄСВ до суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно відхилені доводи позивача, які ним наводяться також і в апеляційній скарзі, щодо порушення вимог п. 7 Інструкції № 449 та щодо наявності підстав для скасування оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у зв`язку з порушенням наведених вимог Інструкції.

Що стосується посилань позивача на безпідставність включення до оскаржуваних вимог суми штрафу у розмірі 640207,86 грн. та пені у сумі 504430,76 грн., оскільки ці суми були неузгодженими внаслідок їх оскарження в судовому порядку, колегія суддів зазначає, що згідно п. 3 Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Оскаржувані вимоги сформовані на підставі даних інформаційної системи податкового органу щодо наявної у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій, що жодним чином не оспорюється позивачем. При цьому, у зв`язку з оскарженням в судовому порядку рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02.11.2019 року № у справі № 540/881/20, 17.08.2020 року з інтегрованої картки позивача було виключено суму штрафу у розмірі 640207,86 грн. та пені у розмірі 504430,76 грн., тобто, вже після формування оскаржуваних вимог. Крім того, колегія суддів враховує, що судовим рішенням у справі № 540/881/20, що набрало законної сили, у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02.11.2019 року № відмовлено. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваних вимог відсутні.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даній справі не встановлено обставин, як б давали підстави для скасування оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амалтея» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 24.01.2022 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька