Справа № 686/8761/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 686/8761/15-а

13 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження заву ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішень сесії, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лісогринівецької сільської ради про визнання протиправною відмову у виділенні земельної ділянки (паю) в натурі, визнання протиправним та скасування рішень сесії, зобов`язання вчинити певні дії скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення Лісовогринівецької сільської ради за № 190 від 12 березня 2014 року щодо не прийняття більшістю голосів рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,9746 га. із земель Державного підприємства "Хмельницьке" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов`язано Лісовогринівецьку сільську раду Хмельницького району Хмельницької області розглянути та задовольнити на найближчій з часу набрання законної сили даною постановою суду сесії Лісовогринівецької сільської ради заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку із земель Державного підприємства «Хмельницьке» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9746 га (кадастровий номер :04:001:0542), на території Лісовогринівецької сільської ради та передачу її у власність.

30.12.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №686/8716/15-а .

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заяви, оцінивши надані докази та доводи апелянта, зазначає наступне.

Згідно з ч.1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.2,3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Враховуючи зазначені вище норми, суд приходить до висновку, що дане зобов`язання не носить імперативний характер, а є диспозитивною нормою для суду в частині встановлення судом судового контролю шляхом подання звіту про виконання відповідного рішення.

Проте, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абз.10 п.9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 п.п. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Як зазначалось вище постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду в межах даної справи визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення Лісовогринівецької сільської ради за № 190 від 12 березня 2014 року щодо не прийняття більшістю голосів рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,9746 га. із земель Державного підприємства "Хмельницьке" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов`язано Лісовогринівецьку сільську раду Хмельницького району Хмельницької області розглянути та задоволити на найближчій з часу набрання законної сили даною постановою суду сесії Лісовогринівецької сільської ради заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку із земель Державного підприємства «Хмельницьке» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9746 га (кадастровий номер :04:001:0542), на території Лісовогринівецької сільської ради та передачу її у власність.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.10.2017 постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі № 686/8761/15-а - скасовано.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2015 року у справі № 686/8761/15-а - залишено в силі.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 в межах ч.1 ст.382 КАС України звернулась з заявою про встановлення судового контролю до суду не встановленого законом, оскільки мала звернутись до Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч.1 ст.167 КАС України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

З урахуванням зазначеного, та ч.2 ст.167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду, колегія суддів приходить до висновку про повернення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Повернути заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №686/8716/15-а, без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.