Справа № 553/50/21
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/50/21
Провадження № 2-а/553/1/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.01.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Долговій М.М.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕАН № 3628165 від 04.01.2021 року по справі про адміністративне правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕАН № 3628165 від 04.01.2021 року по справі про адміністративне правопорушення, в якому прохала скасувати постанову інспектору 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області серія ЕАН № 362816 від 04.01.2021 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., за порушення ч.1 ст. 122 КУпАп.

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.

Згідно ухвали суду від 25 травня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду відзив на адміністративний позов, в якому проохав відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Суд, вислухавши позивача у справі, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 січня 2021 року інспектором лейтенантом поліції УПП в Полтавській області Шматко Т.С., 1 бат. 3 рота, винесено постанову відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у справі про забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В оскаржуваній постанові вказано, що позивач ОСОБА_1 рухаючись по вул. Зіньківська не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 напрямку руху по смугах та зі смуги, яка дозволяє поворот праворуч здійснила рух прямо, чим порушила п. 8.4 Правил дорожнього руху.

З даною постановою позивач не погодилася, так як остання є безпідставною та підлягає скасуванню, оскільки, на думку позивача, вона винесена всупереч вимогам законодавства України, які регулюють відносини у сфері дорожнього руху, без всебічного та повного з`ясування обставин справи, які потрібні для об`єктивного розгляду справи, оскільки позивачем стверджувалось про те, що Правил дорожнього руху остання не порушувала.

В обґрунтування своїх тверджень, позивачем вказувалось про те, що 04.01.2021 року вона рухалася по вул. Зіньківській, під`їхавши до світлофора з червоним світлом, вона зупинилась за автомобілем в середній смузі, яка дозволяла рух прямо. На зелений сигнал світлофора ОСОБА_1 здійснила рух прямо. Через деякий час позивача зупинили правники поліції та повідомили про порушення Правил дорожнього руху.

Позивачем в ході складання відносно неї оскаржуваної постанови та в ході судового розгляду адміністративного позову заперечувалось порушення нею п. 8.4, п. 15.6 Правил дорожнього руху та вказувалось на порушення працівниками поліції її процесуальних прав при складанні відповідачем оскаржуваної постанови .

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію "поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують зазначені Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що 04.01.2021 року о 11 год. 02 хв. у м. Полтава по вул. Зіньківська,1 позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме зі смуги, з якої дозволений рух праворуч, здійснила рух прямо, чим порушила вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року.

Інформаційно - вказівні знаки застосовуються для введення або скасування певних режимів руху, інформування учасників руху про особливості , умови і режими руху або розташування на шляху прямування інших об`єктів, а також територій, де дії перевага в русі пішоходів при одночасному русі з транспортом.

Інформаційно - вказівний дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрями руху по кожній з них з метою забезпечення ефективного використання транспортними засобами, які рухаються в різних напрямах, смуг проїзної часини, виділених відповідними лініями дорожньої розмітки.

Так, у відповідності до п. 2.3 (д) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 всупереч вимогам п. 2.3 (д) Правил дорожнього руху створила своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП відповідальність за даною статтею настає, в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем, на підтвердження своєї позиції по справі вказувалось, що відповідно до відеозапису №1, який міститься на диску, що наданий відповідачем, як письмовий доказ, який був досліджений в судовому засіданні, вбачається, що позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме зі смуги, з якої дозволений рух праворуч, здійснила рух прямо. Відповідно до вимог даного знаку з крайньої правої смуги дозволено здійснювати лише поворот праворуч, рухатись прямо заборонено.

З наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Зіньківській, повинна була помітити вказані вище дорожні знаки та рухатись у напрямку, у відповідності до дії дорожнього знаку п. 5.16 Правил дорожнього руху.

Згідно з п.8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п.8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Інформаційно - вказівний дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрями руху по кожній з них з метою забезпечення ефективного використання транспортними засобами, які рухаються в різних напрямах, смуг проїзної часини, виділених відповідними лініями дорожньої розмітки.

Так, у відповідності до п. 2.3 (д) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Отже, у разі, створення учасником дорожнього руху загрози безпеці дорожнього руху, настає відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Твердження позивача про те, що вона не порушувала вимог ПДР України, суд відхиляє з огляду на те, що наявними доказами, а саме відеозаписом чітко підтверджується вчинення зазначених порушень ОСОБА_1 ..

Суд констатує, що відповідачем процедура розгляду справи про адміністративне правопоуршення була дотримана, роз`яснені права та можливість надати пояснення, що підтверджується відеозаписом. З наданого відеозапису вбачається, що будь-якого упередження стосовно ОСОБА_1 з боку працівників поліції не було допущено. Так, наявним відеозаписом підтверджується, що позивачу під час розгляду адміністративної справи було роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ, які їй були зрозумілі. Спілкування поліцейського із позивачем зафіксовано повно, послідовно та в хронологічному порядку.

Під час винесення поліцейськими оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не було заявлено жодних клопотань, в тому числі і щодо залучення захисника, а тому твердження останньої щодо порушення поліцейськими її прав є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Наданий суду відеозапис з нагрудної камери суд визнає належним та допустимим доказом, який узгоджується із іншими дослідженими судом доказами у даній адміністратвиній справі.

Отже, наявні в справі докази підтверджують, що 04 січня 2021 року інспектором лейтенантом поліції УПП в Полтавській області Шматко Т.С. правомірно було винесено постанову відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН№ 3628165, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Поряд з цим, судом встановлено, що у п.5 оскаржуваної постанови, винесеної у електронному вигляді, інспектором патрульної поліції вказано транспортний засіб ( марка, модель, номерний знак), зазначено «35S10ВІ 0353 АА», та дані відомості до постанови вносились автоматично, оскільки після введення інспектором у графі номерного знаку НОМЕР_1 , система, за допомогою якої формувалась постанова, автоматично здійснює заповнення марки/моделі транспортного засобу. Відповідно до відомостей із Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, під номерним знаком НОМЕР_1 зареєстровано два транспортних засоби автобус 35S10 та ЗАЗ DAEWOO.

Стороною відповідача вказувалось про те, що помилково замість транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO було внесено до оскаржуваної постанови інший транспортний засіб, зареєстрований за даним номерним знаком, в зв`язку з чим було складено рапорт.

З даного приводу Верховним Судом у справі № 459/1801/17 від 24.12.2019 року висловлено позицію, що технічна помилка у даті складання постанови про вчинення адміністративного правопорушення за доведеністі фактів вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування постанови.

Суд приходить до висновку про те, що позивачем допущено порушення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, що підтверджується обставинами встановленими в ході судового розгляду, що вказує про неспроможність тверджень позивача з приводу допущення технічної помилки що вказує безпідставність та протизаконність оскаржуваної постанови.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем в ході судового розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що вказує про безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 8,9, 72, 243 , 251 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕАН № 3628165 від 04.01.2021 року по справі про адміністративне правопорушення - відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко