Справа № 569/18484/21
Суддя: Левчук О. В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі Левчука О. В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівне справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області

про скасування постанови

учасники справи у судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області в якому просить скасувати постанову №2265/17-00-07-05 від 27.08.2021 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не згідний, так як вважає її незаконною та винесеною всупереч вимогам Кодексу України про Адміністративні правопорушення, а тому просить її скасувати.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

15 листопада 2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, згідно з яким Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19 серпня 2021 року працівниками відділу фактичних перевірок ГДРІ Дякевичем P. М. та ГДРІ Варман І. О. було проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками перевірки складено акт перевірки, реєстраційний номер № 5450/17- 00-07-05-13/ НОМЕР_1 від 19.08.2021 року та встановлено порушення вимог:

- п.п. 11 ст. З Закону України від 06.07.1995 p. № 265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (із змінами та доповненнями), а саме: при проведенні розрахункової операції через реєстратор розрахункових операційне забезпечено режим попереднього програмування коду товарів під категорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме 29.03.202Іроку через реєстратор розрахункових операцій проведено 3 пляшки пива «Жигулівське» по ціні 27-00 грн. за пляшку на суму 81-00 грн. без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (чек №7629 о 14 год. 37 хв.)

- п. 14.19 ст. 19 Закону України «Про Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а саме: порушення порядку проведення розрахунків із використанням електронних платіжних засобів, а саме незабезпечення можливості держателю спеціальних платіжних засобів розрахуватись за продані товари (надані послуги) за допомогою спеціального платіжного засобу - на момент перевірки в кафе «Азалія» за адресою АДРЕСА_1 відсутній банківський термінал.

Постановою заступника начальника Головного управління ДПС в Рівненській області Хоній Зоєю Володимирівною від 27.08.2021 року №2265/17-00-07-05 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3 400, 00грн., оскільки ним допущено порушення порядку проведення розрахунків із використанням електронних платіжних засобів, а саме незабезпечено можливості держателю спеціальних платіжних засобів розрахуватись за продані товари (надані послуги) за допомогою спеціального платіжного засобу, чим порушено п. 14.19 ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 за №878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів».

За приписами ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 234-2 КУпАП, податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи(стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частина третя-шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок (стаття 188-23).Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП врегульовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України від 18.09.2012 №5284 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо функціонування платіжних систем та розвитку безготівкових розрахунків» внесено зміни до деяких законодавчих актів відносно функціонування платіжних систем і розвитку безготівкових розрахунків.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи і обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, встановлених законодавством України. При цьому забороняється обмежувати використання електронних платіжних засобів, якщо згідно із законодавством продавець (виконавець) зобов`язаний приймати їх до сплати.

Відповідно до п.14.7 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» торгівці, які здійснюють підприємницьку діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг та які відповідно до закону повинні використовувати реєстратори розрахункових операцій, зобов`язані забезпечити можливість здійснення держателями спеціальних платіжних засобів розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням цих спеціальних платіжних засобів (як мінімум трьох міжнародних та/або внутрішньодержавних платіжних систем). Умови переведення торгівців на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів в оплату за продані ними товари (надані послуги), винятки щодо виконання таких розрахунків окремими категоріями торгівців визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 за №878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» установлено, що суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг і які відповідно до закону використовують реєстратори розрахункових операцій, повинні здійснити перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги):

до 1 липня 2011 р. - суб`єкти господарювання (крім суб`єктів малого підприємництва), які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 100 тис. осіб;

до 31 грудня 2011 р.: - суб`єкти малого підприємництва, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 100 тис. осіб; - суб`єкти господарювання, включаючи суб`єкти малого підприємництва, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 25 до 100 тис. осіб.

Кількість платіжних терміналів повинна становити не менше ніж 50 відсотків кількості реєстраторів розрахункових операцій, а у разі наявності одного реєстратора розрахункових операцій суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити приймання спеціальних платіжних засобів.

Відповідно до п.2 вказаної Постанови, звільняються від обов`язку встановлювати термінали для розрахунків електронними банківськими картками заклади громадського харчування закритого типу, які обслуговують відповідний контингент споживачів (студентів, військових, учнів, працівників промислових підприємств), підприємства торгівлі з торгівельною площею до 20 кв. м (крім автозаправних станцій), а також суб`єкти господарювання, що здійснюють діяльність у населених пунктах з кількістю мешканців менше 25 тис. осіб. Не поширюється цей обов`язок також на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг і не використовують реєстратори розрахункових операцій згідно діючого законодавства.

Всі інші суб`єкти господарювання відповідно до нової редакції п.14.19 ст.14 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошових коштів в Україні» зобов`язані забезпечити можливість здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням електронних платіжних засобів. При цьому розрахунки повинні здійснюватись за допомогою не менше ніж трьох платіжних систем (Національна система масових електронних платежів (НСМЕП), VISA, MasterCard).

Суд звертає увагу, що ч.1 ст.163-15 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Тобто, диспозиція вказаної статті визначає відповідальність за не виконання обов`язку з прийняття спеціальних платіжних засобів згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 за №878, який проявляється у формі відмови покупцю в прийнятті відповідного спеціального (електронного) платіжного засобу, внаслідок чого такий суб`єкт господарювання може бути притягнений до відповідальності за ч.1 ст.163-15 КУпАП.

Отже, визначене у ч.1 ст.163-15 КУпАП правопорушення, яке інкриміноване позивачу, передбачає вчинення дії у формі відмови покупцю в прийнятті спеціального (електронного) платіжного засобу, що свідчитиме про не забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 163-15 КУпАП, встановлення особи, якій не забезпечено можливості проведення розрахунків за товари з використанням електронних платіжних засобів є обов`язковим, оскільки у разі відсутності такої особи відповідно відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.

При цьому Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що визначені у ст.163-15 КУпАП правопорушення є разовими правопорушенням, оскільки не мають триваючого характеру й завершується у момент вчинення відповідної дії, зокрема у постановах від 24.01.2019 у справі №203/28/17, від 18.12.2019 у справі №158/286/17 та від 19.05.2020 у справі №404/1794/16-а.

Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад правопорушення, суд дійшов висновку, що недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів в частині використання терміналу, зокрема, відмова у прийнятті спеціального (електронного) платіжного засобу, яка мала наслідком здійснення розрахунку без застосування терміналу, є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення не має триваючого характеру й завершується у момент здійснення розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) при винесенні оскаржуваної постанови, а відтак факт вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст.163-15 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову №2265/17-00-07-05 від 27.08.2021, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400, 00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023, РНОКПП 44070166)

Повне судове рішення складене та підписане 19.01.2022.

Суддя Левчук О. В.