Справа № 140/6564/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/6564/21 пров. № А/857/21000/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Ксензюком А.Я. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 140/6564/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача в задоволенні клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оформлену рішенням від 31.05.2021 року № 10/28.48;

- зобов`язати відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь Шацької територіальної громади та за наслідками розгляду прийняти рішення, у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно відмовив позивачці у затвердженні проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посилаючись на те, що відсутній план зонування або детальний план території.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що вказана відповідачем підстава для відмови у наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 22.06.2020 року позивачка звернулася із заявою до Світязької сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах с. Світязь, Шацького району Волинської області.

Рішенням сьомого скликання Світязької сільської ради Шацького району Волинської області від 07 серпня 2020 року № 65/46, позивачці відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Світязь ІІІацького району Волинської області з підстав невідповідності пункту 7 статті 118 Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: з метою реалізації положень затвердженої у встановленому законом порядку схеми планування території Світязької сільської ради Шацького району Волинської області необхідна розробка нового або внесення змін до діючого Генерального плану с .Світязь Шацького району Волинської області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року в справі № 140/16339/20 визнано протиправним та скасовано рішення Світязької сільської ради від 04 червня 2020 року № 63/108 про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь, Шацького району та за наслідками розгляду прийняти рішення відповідно до вимог Конституції України, Земельного кодексу України. Вказане рішення суду набрало законної сили 07.05.2021 року.

31.05.2021 року Шацькою селищною радою прийнято рішення № 10/28.48 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким відмовлено гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Світязь на підставі частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності (в зв`язку з відсутністю затвердженого плану зонування або детального плану території).

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд встановив те, що відповідач відмовив позивачці у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тих підстав, що на території, де знаходиться земельна ділянка, яку бажає отримати позивачка, відсутній затверджений план зонування або детальний план.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року (далі - Закон № 3038-VI) генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Частиною 5 статті 16 Закону № 3038-VI передбачено, що обмеження у використанні земель (територій), визначені, зокрема, детальним планом території.

Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 17 Закону № 3038-VI обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту.

Таким чином, оскільки відповідач не розробив та не затвердив детальний план території та/або план зонування території, то відповідач не вправі посилатися на ці обставини, як підставу для відмови у наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою, оскільки такою підставою може бути тільки невідповідність місця розташування об`єкта вимогам уже затвердженої містобудівної документації.

Поряд із цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону № 3038-VI, схема планування території на регіональному рівні - планувальна документація, яка розробляється у розвиток Генеральної схеми планування території України та визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови, використання територій адміністративно-територіальних одиниць та їх окремих частин.

Апеляційний суд встановив те, що рішенням Світязької сільської ради Щацького району Волинської області від 10.07.2012 року № 28/4 затверджено Схему планування території Світязької сільської ради Шацького району Волинської області, згідно з якою земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивачка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, віднесена до земель житлової забудови.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачці у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Апеляційний суд вважає за необхідне застосувати вказану норму та вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.05.2021 року № 10/28.48.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь Шацького району Волинської області та за наслідками розгляду прийняти рішення, у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Апеляційний суд встановив те, що відповідач в межах цієї справи вдруге протиправно надав позивачці формальну відмову з підстав, не передбачених діючим законодавством на етапі затвердження проекту землеустрою.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач не перевірив заяву позивачки та додані до неї документи на дотримання умов визначених частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України. Тому, в цьому випадку, апеляційний суд не може зобов`язати відповідача прийняти певне рішення, та вважає, що у межах спірних правовідносин належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 22 червня 2020 року, з урахуванням мотивів, які наведені у цій постанові.

Такий висновок апеляційного суду, є підставою для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Що стосується розподілу судових витрат то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд встановив те, що за подання позову позивачка сплатила 908 грн., а за подання апеляційної скарги 1362 грн.

Отже на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 2270 грн.

У частині 1 статті 134 КАС України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Апеляційний суд встановив те, що позивачка понесла судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., що підтверджується договором та квитанцією.

Положеннями ч. ч. 6, 7 ст. 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, апеляційний суд встановив те, що відповідач не подав заперечення про розмір витрат на правову допомогу, які понесла позивачка, отже такі слід стягнути з відповідача на користь позивачки в повному обсязі в сумі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 140/6564/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області від 31 травня 2021 року № 10/28.48 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Світязь, орієнтовною площею 0,25 га.

Зобов`язати Шацьку селищну раду Ковельського району Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Світязь, орієнтовною площею 0,25 га.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Постанова складена 13.01.2022 року