Справа № 400/1450/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/1450/21

Головуючий І інстанції Малих О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 12.04.2021р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до Миколавїського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні страхового стажу його роботи в КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 05.10.2010р. по 05.08.2019р.;

- зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу період роботи в КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 05.10.2010р. по 05.08.2019р. та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зазначених періодів роботи та отриманої заробітної плати за ці періоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було протиправно не враховано період роботи позивача з 05.10.2010р. по 05.08.2019р. у КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал», яке, в свою чергу, і повинне нести відповідальність за невиконання обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. При цьому, відповідач наголосив, що зарахувати позивачу період роботи на КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал з 05.10.2010р. по 05.08.2019р. немає законних підстав, оскільки дане підприємство за вказані періоди не сплачувало страхові внески.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року (ухваленим в порядку письмового провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 страхового стажу його роботи в КПі Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 05.10.2010р. по 05.08.2019р. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) період роботи в КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 05.10.2010р. по 05.08.2019р. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області () здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати призначення пенсії з урахуванням страхового стажу та сум отриманої заробітної плати за період роботи на КП Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» з 05.10.2010р. по 05.08.2019р.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, представник ГУ ПФУ в Миколаївській області 18.05.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2021р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

21.05.2021р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою відповідача, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021р. дану апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 22.08.2016р. отримує «пенсію за віком», призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

02.12.2020р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування до його загального страхового стажу періодів його роботи на Комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал».

Однак, відповідач своїм листом від 15.12.2020р. №7412-7326/Г-02/8-1400/20 відмовив позивачу у задоволенні вказаної вище заяви та зазначив, що до загального страхового стажу вказані позивачем у заяві періоди не було враховано виключно у зв`язку з відсутністю сплати КП страхових внесків.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірних дій та рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За змістом ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, у преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Як визначено п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та фактично не заперечується відповідачем, позивач у спірні періоди, т.б. з 05.10.2010р. по 05.08.2019р. дійсно працював на Комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал».

Проте, як вже зазначалося вище відповідач наполягає на тому, що Комунальним підприємством Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» страхові внески за період роботи позивача на даному підприємстві не сплачувались, що фактично і послугувало підставою для оскаржуваної відмови.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.24 Закону України №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 ЗУ №1058).

Як визначено ч.3 ст.24 Закону України №1058, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст.11 ЗУ №1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм же обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема, приписами ч.1 ст.113 Закону України №1058 чітко передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Дійсно, згідно із ч.1 ст.16 Закону №1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Однак, з цим правом кореспондується і обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п.6 ч.2 ст.17 ЗУ №1058) незалежно від фінансового стану платника (ч.12 ст.20 ЗУ №1058).

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми діючого у цій сфері законодавства, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, наголошує на тому, що позивач не може нести особисту відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством (де він працює) щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, відповідно до вимог ст.106 Закону України №1058, відповідальність за несплату страхових внесків несе виключно підприємство-страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція з цих спірних питань була неодноразово викладена і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-(2/208/245/16).

У відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за таких обставин, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, в даному випадку, безпідставно не врахував до страхового стажу позивача періоди його роботи з 05.10.2010р. по 05.08.2019р. на Комунальному підприємстві Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал».

Відповідно до приписів ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Аналогічна норма міститься і у ч.2 ст.46 Закону України №1058.

Таким чином, за вказаних обставин, пенсія позивача підлягає перерахунку з моменту її призначення.

Також при цьому, одночасно слід зазначити й про те, що згідно із ч.1 ст.40 Закону України №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом 1 цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, враховуючи викладені обставини, норми вищенаведеного діючого законодавства, а також те, що страховий стаж позивача за період його роботи з 05.10.2010р. по 05.08.2019р. підлягає зарахуванню до його загального страхового стажу, судова колегія, приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що позовні вимоги про здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням зазначених періодів роботи та отриманої заробітної плати за ці періоди також підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі пенсійного органу.

До того ж, також слід зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко