Справа № 638/2602/21
Суддя: Овсянніков В. С.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №638/2602/21
провадження №2-а/619/11/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овсяннікова В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Межевської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №149901 від 16.02.2021.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказала, що постановою заступника начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» капітана ОСОБА_2 її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КпАП УКраїни за те, що 16.02.2021 року об 11 годині 00 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон УКраїни «Гоптівка», було виявлено, що вона 15.02.2021 перетнула державний кордон України через непрацюючий пункт пропуску «Успенка» державний кордон України з РФ.

Під час винесення постанови про адміністративне правопорушення капітан ОСОБА_2 не надав їй можливості скористатися юридичною допомогою.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення її не було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час винесення постанови вона заявляла клопотання щодо надання їй безоплатної правової допомоги та відкладення розгляду справи до прибуття адвоката або іншого фахівця у галузі права.

На тимчасово окупованій території України вона не мала можливості на реалізацію конституційного права на надання належної медичної допомоги, яку мала отримати на території підконтрольній Україні. Вона мала пройти на підконтрольній території уряду України комплексне медичне обстеження у зв`язку з тим, що в неї з`явилися симптоми схожі на пневмонію. У зв`язку з тим, що на тимчасово окупованій території України не має можливості отримати кваліфіковану медичну допомогу, вона прийняла рішення виїхати на територію України.

Представники окупаційних адміністрацій заборонили виїзд на підконтрольну Українському уряду територію через діючі КПВВ в Луганській та Донецькій областях. Тобто вона не мала іншої можливості потрапити до території підконтрольній Україні. Але перед тим, як прийняти таке рішення про перетин кордону тимчасово окупованій території України з РФ, вона неодноразово звертався до представників окупаційної влади з вимогою пропустити її у зв`язку з необхідністю проходження курсу лікування та обстеження, але дозволу не отримала, у зв`язку з чим була вимушена 15.02.2021 року здійснити перетин державного кордону тимчасово окупованої території України з РФ через пункт пропуску «Успенка» Донецької області.

Вона перебувала у стані крайньої необхідності, оскільки діяла задля збереження свого життя та здоров`я.

При складанні постанови про адміністративне правопорушення капітан ОСОБА_2 не встановив всі її дані, вказавши в постанові тільки її ім`я та прізвище.

Не погоджується із зазначеним рішенням капітана ОСОБА_2 , бо вважає себе невинною, постанову №149901 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому, на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, заступником начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» Харківського прикордонного загону Капітаном Грінченко А.І. щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КпАП УКраїни про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 гривень.

У вказаній постанові зазначено, що 16.02.2021 року об 11 годині 00 хвилин в пункті пропуску «Гоптівка» на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка пояснила, що вона виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 21.02.2020 року через КПВВ «Майорське», а 15.02.2021 року перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка». Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 3 Постанови КМУ від 17.07.2019 №815 « Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарі на тимчасово окупованій території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» тобто скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КпАП УКраїни.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач виїхала через закритий пункт пропуску «Успенка», який знаходиться на державному кордоні між Україною та Російською Федерацією, тобто фактично перетнула державний кордон України.

З об`єктивної сторони передбачене ст. 204-2 КпАП УКраїни правопорушення полягає у порушенні порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Наведене свідчить, що правопорушенням за ст. 204-2 КпАП УКраїни є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, а не фізичний перетин лінії державного кордону України.

За таких обставин дії позивача не охоплюються диспозицією ст. 204-2 КпАП УКраїни, оскільки положення Порядку № 815 забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лінію розмежування, а не державного кордону, при цьому позивачу, згідно постанови, фактично пред`являється незаконний перетин державного кордону до Російської Федерації.

Стаття 280 КпАП УКраїни закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на докази, на підставі яких капітаном ОСОБА_2 зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КпАП УКраїни.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові.

Суд критично сприймає зазначені в оскаржуваній постанові фактичні дані щодо визнання позивачем факту вчинення правопорушення, оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування зазначеної постанови.

Щодо численних процесуальних порушень, про які вказує в позові позивач, суд враховує, що, ані в постанові, ані в інших документах немає відмітки та підпису позивача про роз`яснення їй прав, в тому числі передбачених ст. 268 КпАП України.

Щодо розгляду справи, який відбувся на місці скоєння адміністративного правопорушення без складання протоколу, суд виходить з наступного.

Рішенням Конституційного суду України по справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Так ст.ст. 33, 245, 256, 268 КпАП України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Статтею 258 КпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За КпАП України до цього переліку належать, зокрема, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї (ст. 204-2 КпАП України).

Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена з процесуальними порушеннями, оскільки ОСОБА_1 заперечувала вчинення нею адміністративного правопорушення, заявляла про відкладення розгляду справи про адмініставтивне правопорушення, просила надати можливість скористатися правовою допомогою. За таких обставин, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з істотними порушеннями ст. ст. 245, 256, 268 КпАП України.

За таких обставин суд виходить з положень ст. 77 КАСУ.

Згідно ч. 1 ст. 7 КпАП УКраїни ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КпАП УКраїни доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова, яка складена відносно позивача, не містить доказів підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, тому є необґрунтованою, а лише факт визнання особою вчинення адміністративного правопорушення, як про те вказано в постанові про адміністративне правопорушення, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності (таку ж позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 15 травня 2019 року, справа № 537/2088/17).

Враховуючи викладене, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, істотні порушення з якими складена постанова, а також те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, постанову необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 247, 251, 280 КпАП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову №149901 від 16.02.2021 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204-2 КпАП України - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КпАП України.

Стягнути з Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, адреса місцезнаходження: вул. Клочківська, 228, м. Харків.

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2022.

Суддя В. С. Овсянніков