Справа № 420/15141/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 р. Категорія 102080000м.ОдесаСправа № 420/15141/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій позивач просить: - визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 ; - зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що позивач має законне право на оформлення та видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, що призводить до порушення його конституційних прав. З урахуванням зазначеного, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018р. у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), позивач зазначив про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що спірні правовідносини, які розглядаються у цій справі, виникли не з приводу відповідності чи невідповідності заяви про видачу паспорта вимогам закону, а саме у зв`язку із позицією відповідача про відсутність у позивача права на отримання паспорта у формі книжечки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 19.08.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою щодо оформлення та видачі паспорта у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 р. за формою, затвердженою постановою Верховної Ради України № 2503-XІІ від 26.06.1992 р., у зв`язку з закінченням терміну дії паспорта громадянина України (а.с. 13-14).

У поданій заяві позивач зазначив про неможливість користування паспортом у вигляді ID-картки, оформленого та виданого у 2017 році з релігійних переконань.

20.08.2021 р. (вих. № 5114-1918/5114.1-21) Малиновським районним відділом у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за результатами розгляду звернення позивача щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки за формою, затвердженою постановою Верховної Ради України № 2503-XІІ від 26.06.1992 р. без використання засобів Державного демографічного реєстру, повідомлено про відсутність підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки за формою, затвердженою постановою Верховної Ради України № 2503-XІІ від 26.06.1992 р. (а.с. 15-16).

Не погоджуючись із вищевказаною відмовою, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки інформація про позивача отримана з дозволу останнього та без порушень вимог Законів України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» і «Про захист персональних даних», та є достовірною, то відсутні підстави для видалення УНЗР, а також даних щодо особи позивача. Підстав для знищення номера УНЗР, який не є персональними даними, а є цифровим ідентифікатором особи, що був присвоєний ОСОБА_1 під час оформлення біометричного паспорта відсутні, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-V від 20.11.2012 р.; Законом України «Про захист персональних даних» № 2297-VІ від 01.06.2010 р.; Постановою Кабінету Міністрів України №784 від 18.10.2017 р., якою затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації (далі Порядок №784); Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №152 від 07.05.2014 р. (далі - Порядок № 152).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», єдиний державний демографічний реєстр (далі - Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних.

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі (далі - УНЗР) та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються, зокрема, на паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Зокрема, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон містять безконтактний електронний носій. Особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Постановою Кабінету Міністрів України №784 від 18.10.2017 р. затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації.

Метою ведення Реєстру є ідентифікація особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення документів, а також у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, ведення обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування особи (п. 3 Порядку № 784).

Внесення до Реєстру інформації про особу та видані їй документи здійснюється уповноваженими суб`єктами у разі: оформлення документів, якщо на цей час зазначена інформація не внесена до Реєстру або змінилася; реєстрації місця проживання чи місця перебування; реєстрації актів цивільного стану; за бажанням особи, якщо інформація про неї не внесена до Реєстру (п. 8 Порядку № 784).

Пунктами 9, 10, 11 Порядку № 784 встановлено, що у разі коли інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Заявник для внесення інформації до Реєстру за власним бажанням звертається до територіального органу/територіального підрозділу розпорядника Реєстру за зареєстрованим місцем проживання.

Інформація про особу, зміни і доповнення вносяться до Реєстру в хронологічному порядку окремими записами за унікальним номером запису в Реєстрі.

У внесенні інформації до Реєстру може бути відмовлено у випадках, визначених Законом. Відмова у внесенні інформації до Реєстру, в тому числі у виправленні, поновленні та анулюванні внесеної інформації, може бути оскаржена у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Знеособлення персональних даних - вилучення відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати особу. Обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. Персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 6 ст. 6 Закону України Про захист персональних даних).

Згідно із ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані видаляються або знищуються у порядку, встановленому відповідно до вимог закону.

Персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі:

1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом;

2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом;

3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого;

4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Судом першої інстанції встановлено, що при оформленні першого паспортного документа у вигляді картки згідно заяви-анкети у 2017 р. позивач надав згоду на внесення своїх персональних даних до ЄДДР та внесення їх до безконтактного електронного носія (паспорт громадянина України у вигляді ID-картки).

Тобто, при зверненні до органів міграційної служби з заявою-анкетою для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України згідно з положеннями Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», позивачем надано згоду на обробку персональних даних, шляхом підписання відповідної заяви.

Також, судом першої інстанції встановлено, що оскільки інформація про ОСОБА_1 вносилася до Реєстру вперше, то відповідними органами здійснено ідентифікацію особи, після завершення якої в автоматичному режимі сформовано УНЗР та зафіксовано відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Доказів, що у внесеній відносно позивача інформації наявні помилки чи неточності - матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки інформація про позивача отримана з дозволу останнього та без порушень вимог Законів України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» і «;Про захист персональних даних», та є достовірною, то відсутні підстави для видалення УНЗР, а також даних щодо особи позивача.

До того ж, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та Порядком №784 не передбачено можливості та механізму скасування, видалення та знищення УНЗР.

Статтею 8 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

За приписами ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постанові по справі № 260/99/19 від 21.08.2020 р.

Стосовно посилань апелянта на власні релігійні переконання, яким суперечить присвоєння номера УНЗР, слід зазначити, що вказані посилання не стосуються предмету розгляду даної адміністративної справи, оскільки присвоєння УНЗР передбачене порядком виготовлення паспорта, оформлення та видача якого були можливими лише за самостійним зверненням позивача, який підписуючи відповідну заяву надав згоду на обробку персональних даних. УНЗР був сформований в автоматичному режимі та є результатом проведення ідентифікації особи позивача при оформленні паспорта.

У свою чергу, посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 від 19.09.2018 р. щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки не є релевантними до даної адміністративної справи, оскільки стосуються справ щодо вимог осіб до територіальних органів ДМС видати паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 року.

У справі № 806/3265/17 Великою Палатою Верховного Суду питання видалення даних з Реєстру не розглядалося, а тому її висновки не можуть бути застосовані у даному випадку.

При прийнятті рішення суд також враховує, що при зверненні до відповідача із заявою від 19.08.2021р. позивачем не надано документи, перелік яких наведений у п. 4.2 Наказу № 456, п. 13 розділу 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 р.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із судом першої інстнацї, що підстав для знищення номера УНЗР, який не є персональними даними, а є цифровим ідентифікатором особи, що був присвоєний ОСОБА_1 під час оформлення біометричного паспорта відсутні, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року по справі № 420/15141/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.