Справа № 642/8870/21
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№642/8870/21
Провадження№2-а/642/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року

Ленінський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Гримайло А.М.

за участю секретаря Корявець Ю.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області та інспектора 3 роти 3 батальйону УПП в Х/о лейтенанта поліції Мірчева Сергія Івановича про визнання постанови протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5120993 від 07.12.2021, складену за ч.1 ст. 122 КУпАП інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Мірчевим Сергієм Івановичем.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 грудня 2021 року інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Мірчевим Сергієм було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5120993 за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови, позивач наближаючись до пішохідного переходу позначеного ДЗ 5.35.1 та відповідною ДР 1.14.1 не пропустила пішохода, який знаходився на пішохідному переході, чим порушила п. 18.1 ПДР.

Позивач не погодилась із доводами інспектора, бо вони не відповідають фактичним обставинам які мали місце в дійсності, бо ніяких перешкод або небезпеки пішоходам, позивачем як водієм не створювалося.

Так, рух по вулиці Конєва в сторону вул. Полтавський шлях (Південно- залізничного вокзалу) керується світлофором, який 07.12.2021 був справним. Приблизно о 13:30 год того дня, позивач, керуючи вказаним автомобілем рухалась дуже повільно, зі швидкістю приблизно 20 км/год в щільному потоці автомобілів та наближаючись до світлофору подавала сигнал повороту «вліво», маючи на меті спрямувати в сторону вул. Полтавський шлях. Наблизившись до пішохідного переходу та заїхавши на нього, в районі будинку №3 по вул. Конєва, звернула увагу на пішохода, який рухався зліва від автомобілю, на відстані приблизно 15- 20 метрів, в паралельному напрямку з її автомобілем та йшов посередні проїзної частині дороги в сторону пішохідного переходу.

Вже на момент заїзду автомобілю позивача на пішохідний перехід, пішохід ще не перебував на пішохідному переході.

Незважаючи на те що пішохід рухаючись по проїжджій частини дороги майже перпендикулярно пішохідному переходу йшов в його сторону (змінивши свій напрямок руху вочевидь тому, що побачив автомобіль патрульної поліції, який рухався за моїм автомобілем) і ставши на пішохідний перехід в той момент, коли позивач вже перехід перетинала, визнати її дії порушенням вимог ПДР неможливо та безпідставно, оскільки на момент коли пішохід дійшов до пішохідного переходу та знаходився від її автомобілю приблизно в 10- 15 метрах, вона вже закінчувала перетин пішохідного переходу.

Так, незважаючи на незгоду з правопорушенням, інспектор виніс оскаржувану постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, інспектор грубо порушив вимоги закону, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 22.12.2021 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та доводи своєї заяви, просила позов задовольнити в повому обсязі.

Відповідач Мірчев С.І. та представник відповідача УПП в Х/о в судове засідання не з`явилися, повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву суду не надали.

Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕАО № 5120993 від 07.12.2021, ОСОБА_1 07.12.2021 о 13:31 (вул. Конєва, 3 м. Харків), керуючи автомобілем Форд Фокус д.н. НОМЕР_1 наближаючись до пішохідного переходу позначеного ДЗ 5.35.1 та відповідною ДР 1.14.1 не пропустила пішохода, який знаходився на пішохідному переході, чим порушила п. 18.1 ПДР України, на підставі чого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до Знак 5.35.1 «Пішохідний перехід». Встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу. Знаки використовуються для позначення місць, призначених для організованого переходу пішоходами проїзної частини. Знак 5.35.1 встановлюється праворуч від дороги, а знак 5.35.2 - ліворуч.

Розмітка 1.14.1 «зебра» позначає нерегульований і регульований пішохідний перехід.

Інспектор Харківського відділу поліції ГУНП в Х/о Чумак О.В. розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , будучи попередженим за ст.384, 385 КК України пояснив, що в зазначений день та час перебував в автомобілі позивача та підтвердив той факт, що на момент перетинання пішохідного переходу на ньому не було жодного пішохода.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача не надав суду відзив на позов та не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, не спростував вказане твердження позивача.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач умисно або з необережності порушив вимоги дорожнього знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід» без порушення процедури розгляду справи.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 відійшла від висновків Верховного Суду України, які викладені у постанові від 13 грудня 2016 року, і вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення і подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. З метою однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, ставка судового збору складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що при поданні позовної заяви у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Харківській області, відповідно до вимог ч. 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч.1 ст.122 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області та інспектора 3 роти 3 батальйону УПП в Х/о лейтенанта поліції Мірчева Сергія Івановича про визнання постанови протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5120993 від 07.12.2021, складену за ч.1 ст. 122 КУпАП інспектором 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції МІРЧЕВИМ Сергієм Івановичем.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.М.Гримайло