Справа № 629/4254/21
Суддя: ПОПОВ О. Г.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/4254/21
№ провадження 2-а/629/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2022 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Попова О.Г.,

з участю секретаря - Назарової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4539152 від 25.07.2021р., винесену інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Бовкуном В.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень; справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити; відшкодувати судові витрати, а саме судовий збір у сумі 454 грн. з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Зазначає, що він 25.07.2021р. він керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGX 28.540 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 30-3 (номерний знак НОМЕР_2 ). 25.07.2021р. на 244 км автомобільної дороги М-21 у Вінницькій області ТЗ був зупинений інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Бовкуном В.В. та винесено відносно нього постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4539152. Відповідно до постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ перевозив великогабаритний вантаж ширина якого перевищує 2,6 м без автомобіля супроводу, чим порушив п. 22.5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду ... » та накладено на нього штраф у розмірі 510 гривень. Звертає увагу, що працівник поліції помилково зазначив в постанові автомобільну дорогу М-21, замість вірної Н-02, це сталось через те, що фактична зупинка ТЗ відбулась на перехресті автомобільних доріг М-21 та Н-02. На його зауваження щодо не вірно зазначеної автомобільної дороги працівник поліції не відреагував. Дану постанову вважає незаконною, оскільки адміністративного правопорушення він не вчиняв, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, висновки, які надав працівник поліції не відповідають обставинам справи. Так, матеріали справи не мають належних, достатніх доказів того, що вантаж перевищував ширину 3,5 м. та/або довжину 24 м, та потребував супровід автомобілем прикриття. Фактичні дані обставини справи, зокрема і ширина вантажу, при оформленні постанови працівником поліції не з`ясовувались, заміри вантажу працівником поліції не здійснювалось, що підтверджується відсутністю в оскаржуваній постанові фактичних параметрів вантажу, тип, модель, тощо. Фактична зупинка ТЗ відбулась на автомобільній дорозі Н-02, що погоджена з органами Національної поліції України.

Позивач у судове засідання не з`явився, у позові зазначив, що не має можливості приймати участь у судових засіданнях у зв`язку з відрядженнями, справу просив розглянути без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив, у якому просив справу розглянути за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначив, що відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Вантаж, який перевозив водій був великогабаритним, оскільки був позначений відповідними розпізнавальними знаками і позначеннями. Відповідно до п. 30.3 з) ПДР України на відповідних транспортних засобах установлюються розпізнавальний знак «Негабаритний вантаж» - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеннями по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу, ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил. Відповідно до п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ №30 від 18.01.2018 року, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Що стосується засобів вимірювальної техніки, керуючись ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів, у тому числі первинна повірка та затвердження типу засобів вимірювальної техніки, проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Відповідно до Переліку категорій регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 04.06.2015 року № 374, рулетка не зазначена, як засіб, який підлягає періодичні повірці. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження. Обставини викладені у позовній заяві являються суб`єктивною думкою позивача та не спростовують факт вчинення позивачем правопорушення. Також вказує, що у постанові Верховного суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у тому випадку, якщо воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Стосовно тверджень скаржника про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, то як вказав Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Отже інспектор, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази, маючи відповідні повноваження зробив висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

25.07.2021 року інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Бовкуном В.В. відносно позивача ОСОБА_1 складено постанову серії ЕАО № 4539152 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 25.07.2021р. о 16-15 год. на 244 км автомобільної дороги М-21 у Вінницькій області керуючи транспортним засобом TGX 28.540 (АЕ8710К1) перевозив великогабаритний вантаж ширина якого перевищує 2,6 м без автомобіля супроводу, чим порушив п. 22.5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Суд зазначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частина 1 статті 132-1). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395 (далі Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про зазначені адміністративні правопорушення виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Надаючи оцінку оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 18.01.2001 року №30 (далі - Правила) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

25.07.2021р. позивач здійснював перевезення вантажу згідно дозволу №2021-4 НГ від 15.07.2021р. на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Відповідно до вказаного дозволу він має право на перевезення вантажу, параметри якого не більше: ширина - 3,5 м., довжина - 22 м., висота - 4,49 м., загальна вага - 46 т., навантаження на найбільш навантажену вісь - 12 т., вантаж може виступати за задній габарит ТЗ не більше 3 м. Зазначеним дозволом не передбачено використання супроводження автомобілем прикриття.

Згідно пункту 2 Правил, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 4 Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктом 18 зазначених Правил визначено, що проблисковий маячок оранжевого кольору встановлюється на транспортному засобі чи на вантажі згідно із вимогами стандартів. Кріплення маячка повинне бути надійним (з урахуванням усіх режимів руху і гальмування) і забезпечувати вільне його бачення усіма учасниками руху. Дозвіл, що видається перевізнику уповноваженим підрозділом Національної поліції, одночасно є дозволом на встановлення та використання проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах та на автомобілі прикриття із зазначенням його марки та державного реєстраційного номера на термін дії дозволу.

Згідно з пунктом 7 Правил, дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Відповідно до пункту 27 Правил, супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 метра або його довжина 24 метри.

Тобто, у разі перевищення ширини вантажу - 3,5 метра або довжини - 24 метра, є обов`язковим супровід автомобілем прикриття.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 6 Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з пунктом 13 Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п.18 Порядку).

В даному випадку відповідачем не надано жодних доказів дотримання вказаної вище процедури, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу.

Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач, не проводячи габаритно-вагове вимірювання, не встановивши дійсні габарити вантажу, склав постанову тільки через відсутність супроводу автомобіля прикриття, не переконавшись у необхідності його застосування.

Оскільки відсутні докази на підтвердження того, що вантаж, який перевозився транспортним засобом під керуванням позивача, перевищував вказані вище норми, то у позивача не було потреби застосовувати супровід автомобіля прикриття.

Надана відповідачем до відзиву записана на DVD - диск відео фіксація з місця адміністративного правопорушення від 10 березня 2020 року, що здійснювалася на нагрудний відео реєстратор, відображає тільки зупинку транспортного засобу позивача, перевірку документів та складення постанови, але не містить запису про здійснення працівником поліції габаритно-вагового контролю з використанням відповідного обладнання. Із наданого відеозапису вбачається, що транспортний засіб, яким керував позивач, після його зупинки стояв на узбіччі дороги, його габарити відповідачем не вимірювалися і не було встановлено, що ширина вантажу перевищує 3,5 м.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7).

На підтвердження того, що позивачем дійсно допущено порушення, зазначене у оскаржуваній постанові, відповідачем не надано жодного доказу, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту третього частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1,4 ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 77, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 4539152 від 25.07.2021р., винесену інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Бовкуном Володимиром Вікторовичем.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених КАС України), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами КАС України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Ботанічна, буд. 24, м. Вінниця, .

Суддя О.Г. Попов