Справа № 607/19267/21
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2022 Справа №607/19267/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача Демковича В.Ю., Матуса Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Демкович В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, у якому просить скасувати постанову серії ЕАО №4895522 від 12 жовтня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.. Аргументуючи свої позовні вимоги позивач вважає спірну постанову такою, що винесена з порушеннями норм чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки жодного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв і докази зворотного відсутні. Зазначає, що 12 жовтня 2021 року інспектором поліції УПП в Тернопільській області стосовно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАО №4895522 про застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді 340 грн. штрафу за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.122 КУпАП. В постанові вказано, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» р.н.з. НОМЕР_1 по вул..Майдан Перемоги, 4в у місті Тернополі, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», здійснивши проїзд без зупинки, чим порушив вимоги п.8.4 (б) ПДР України. Відповідачем у спірній постанові зазначено, що єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є відеозапис ВО-00058. Проте, позивач вважає, що він не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки з першої частини відеозапису не можливо встановити ні номерних знаків транспортного засобу, а також особу, яка керує ним. Також на відеозаписі відсутні ідентифікатори дати та часу події, що вказує на недостовірність доказу, оскільки на його підставі не можливо встановити дійсні обставини справи. Друга частина відеозапису датована 2016 роком, що спростовує значимість відеозапису, як доказу взагалі. Також, з відеозапису вбачається, що автомобіль, який був зупинений працівниками поліції розташований на перехресті вулиць Кривоноса та Бережанської в місті Тернополі, однак за даними спірної постанови місцем скоєння правопорушення є Майдан Перемоги, 4В. Вважає, що відеозапис ВО-00058 не дає змогу встановити наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому просить скасувати спірну постанову.

Відповідач подав відзиву на позов у якому зазначив, що позов вважає таким, що не підлягає до задоволення. Як вбачається із спірної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови по справі, позивач 12 жовтня 2021 року о 23 год. 38 хв. по вул..Майдан Перемоги, 4В у місті Тернополі, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» р.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.21 «Проїзд без зупинки заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до п.8.4 (б) ПДР України, знаки приорітету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. Дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп лінія), а у разі, коли вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою. Твердження позивача викладені ним у позові відповідач вважає такими, що спрямовані від уникнення адміністративної відповідальності, оскільки позивач, на його думку не довів обставин, якими він обґрунтовує підстави позову. Відтак, вважає, що у позові слід відмовити.

Представники позивача адвокат Демкович В.Ю., в подальшому адвокат Матус Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому частиною 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, однак його представник в судове засідання не прибув. Таким чином, явку свого представника відповідач у судове засідання не забезпечив, що, відповідно до частини 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи. Про причини такого неподання та неявки у судове засідання не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Саме тому розгляд справи слід провести за відсутності відповідача за наявними матеріалами на підставі частини 6 ст. 162 КАС України.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4895522 від 12 жовтня 2021 року, громадянин ОСОБА_1 , 12 жовтня 2021 року о 23 год. 38 хв., керуючи автомобілем марки «Toyota Camry» р.н.з. НОМЕР_1 по вул..Майдан Перемоги, 4в у місті Тернополі, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», здійснивши проїзд без зупинки, чим порушив вимоги п.8.4 (б) ПДР України, - порушення вимог знаків приорітету.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно диспозиції ч.1 ст.122 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до п. 8.1 розділу 8 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту (п. 8.2-1 ПДР України).

За змістом п.п. «б» пункту 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету, що встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Так, згідно з вимогами розділу 2 розділу 33 ПДР України, дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" є знаком пріоритету та забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком; вказує на необхідність дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із електронного доказу, а саме даних із нагрудник камер працівників поліції ВО-00058, який зазначений у спірній постанові, у них наявне спілкування працівників поліції із позивачем, процес винесення та оголошення позивачу працівником поліції спірної постанови, а також отримання ОСОБА_1 копії. Проте, зазначені докази не містять безпосереднього факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення про яке зазначено у спірній постанові, а саме порушення ним вимог пункту 8.4. (б) ПДР України.

Також представником відповідача долучено до відзиву електронний доказ у якому містяться дані із відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, однак про нього у спірній постанові особою, яка її виносила, як доказ винуваності позивача, не зазначено.

Суд також зазначає, що запис із відеореєстратора, який надано представником відповідача, як доказ винуватості позивача у вчиненні правопорушення, а саме відеозапис №2_739044908 не містить дату та час здійснення відеозйомки, а на відеозаписі № 2_739044909 наявні відмітка про дату 2016/01/01 та час 03:24. Однак, у спірній постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 12 жовтня 2021 року о 23 год.38 хв.. Крім цього, зазначені відеозаписи не дають можливості встановити номер транспортного засобу та ідентифікувати його із тим про який зазначено у спірній постанові та яким керував позивач.

Суд вважає, що наведений доказ, не може бути врахований судом як належний доказ вчинення ОСОБА_1 спірного адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить посилання на нього та на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, як це передбачено у ч. 3 ст. 283 КУпАП, та за вказаних обставин унеможливлює врахування зазначених матеріалів належним доказом при встановленні наявності чи відсутності в діях особи адміністративного правопорушення.

При цьому судом враховується правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №524/5536/17 про те, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на нього, а також технічний запис за допомогою якого його здійснено.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Згідно частини 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягненняпідлягає до задоволення, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4895522 від 12 жовтня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати.

Адміністративну справу відносноОСОБА_1 за частиною 1 ст. 122 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду проголошено та складено судом 14 січня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан