Справа № 560/3616/21
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3616/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

13 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у зв`язку із закінченням строку контракту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не має вислуги десять календарних років, що унеможливлює виплату одноразової вихідної допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивача звільнено за наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.01.2021 року № 11 у запас за пп. "а" (у зв`язку з закінченням строку контракту) пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". За наказом № 46 від 26.02.2021 р. командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині), позивач з 21 лютого 2021 року виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Станом на 26.02.2021 року у позивача нараховувалось 09 років 06 місяців 27 днів календарної вислуги років, 00 років 07 місяців 04 дні пільгової вислуги років, 10 років 02 місяців загальної вислуги років, про що зазначено у витязі з наказу в/ч НОМЕР_1 № 46 від 26.02.2021 року щодо виключення зі списків.

18 січня 2021 року позивач звернувся до відповідача із рапортом вх. №217 від 18.01.2021 p., в якому просив вжити заходів щодо нарахування та виплати йому під час звільнення одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби.

Однак, під час звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини 26 лютого 2021 року, означена допомога йому виплачена не була.

Листом відповідача від 09 лютого 2021 року вих. № 154/760/3/116 позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260. Пунктом 2 розділу XXXII Порядку № 260 визначено: "У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Крім того, в листі відповідача містилося посилання на відповідь з цього приводу фінансово-економічного управління Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України вих. № 154/181/1-112 від 09.02.2021 року про те, що означена грошова допомога у разі звільнення з військової служби має виплачуватися лише за наявності 10 календарних років і більше, відповідач з цього робить висновок, що презюмується тільки календарна вислуга.

Позивач вважаючи дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вислуга років позивача, на час його звільнення, становить понад 10 років, він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

За ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 1 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

В силу ч. 2 ст. 15 Закону № 211-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до п.2 Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Розділ ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (Порядок №260) регулює порядок та умови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Положеннями п.1 розділу XXXII Порядку №260 врегульовано, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із нормами п.2 розділу XXXII Порядку №260 у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

На підставі системного аналізу наведених правових норм, колегія судів дійшла висновку, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 24.11.2020 у справі №822/3008/17.

Згідно матеріалів адміністративної справи, що вислуга років позивача, на час його звільнення, становить: календарна 09 років 06 місяців 27 днів, пільгова 00 років 07 місяців 04 дні, загальна понад 10 років, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №46 від 26.02.2021

Таким чином, оскільки вислуга років позивача, на час його звільнення, становить понад 10 років та відсутні інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про обов`язкову наявність вислуги років понад 10 років, саме - у календарному обчисленні даної вислуги, оскільки останні ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем вимог законодавства.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.