Справа № 420/13662/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/13662/21

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 12.10.2021 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду (далі - ГУПФ) України в Одеській області, Пенсійного фонду (далі - ПФ)України (з урахування уточненої позовної заяви) про:

- визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 90% на 70% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром з 01 квітня 2019 року при її перерахунку на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01 квітня 2019 року виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром та виплату різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час починаючи з 01 червня 2021 року;

- зобов`язання ПФ України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 23 липня 2014 року №280, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги", здійснити фінансування ГУПФ України в Одеській області для виплати різниці між перерахованою, виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, та виплаченою пенсією за минулий час починаючи з 01 квітня 2019 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував, що на виконання рішення суду про перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року позивач здійснив перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року, проте знову зменшив основний розмір пенсії до 70% грошового забезпечення та протиправно обмежив виплату максимальним розміром, помилково застосував норми права, які не стосуються військових пенсіонерів.

Крім того, позивач вказував, що є протиправні обмеження пенсії максимальним розміром, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано таким, що не відповідають Конституції України положення ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі Закон №2262-Х11), якою було встановлено обмеження пенсії максимальним розміром.

Відповідач ГУПФ України в Одеській області, позов не визнав, вказуючи, що позивачем заявлено безпідставну вимогу стосовно виплати пенсії без обмеження максимального розміру, оскільки починаючи з 01 січня 2018 року згідно із ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ (далі Закон №3668-VІ), максимальний розмір пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та зазначений закон є чинним та неконституційним не визнавався.

ГУПФ України в Одеській області зазначено, що посилання позивача на рішення Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року є безпідставним, оскільки редакція Закону №3668-VІ залишилась діючою.

Відповідач - ПФ України, позов не визнав, вказуючи, що він позбавлений можливості здійснювати фінансування пенсії окремому одержувачу, оскільки не складає список та не володіє інформацією про одержувачів, включених до нього. Також відповідач зазначив, що ГУПФ України в Одеській області ще не ухвалювало рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у частині фінансування пенсії після здійснення такого перерахунку будуть порушені.

Окрім того, ПФ України також вважав, що позов подано з пропуском строку звернення до суду, оскільки з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна дізнатись про порушення своїх прав, таку думку висловив Верховний Суд в постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, та від 16 червня 2021 року у справі №639/8782/16-а.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області - задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення з 01 квітня 2019 року та з 01 червня 2021 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення при проведенні перерахунку основного розміру пенсії та обмеження її максимальним розміром.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести з 01 квітня 2019 року та з 01 червня 2021 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції проігноровано те, що починаючи з 01 січня 2018 року згідно із Законом №3668-VІ максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону №2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закони №3668-VІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку, таким чином, законних підстав для виплати пенсії позивачу в розмірах більших, ніж передбачено ст. 2 Закону №3668-VІ у ГУПФ України в Одеській області немає, оскільки це призведе до порушення норм чинного законодавства;

- судом першої інстанції не враховано, що у випадках, коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішенням судів, якими зобов`язано органи ПФ України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжується до внесення змін до норм законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача;

- судом першої інстанції не враховано, що з огляду на вищезазначені обставини, ГУПФ України в Одеській області було проведено перерахунок пенсії позивача, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням основного розміру пенсії вже в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, що передбачено ст. 13 Закону №2262-ХІІ в редакції на момент здійснення перерахунку;

- перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області відсутні.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 , призначено пенсію за вислугу років з 27 грудня 2007 року у основному розмірі 90 % грошового забезпечення.

З 01 січня 2018 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення та на виконання Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 21 лютого 2018 року (далі - Постанова №103) пенсійним органом здійснено позивачу перерахунок, виходячи з таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання та процентна надбавка за вислугу років 50%, та основний розмір пенсії зменшений до 70% грошового забезпечення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №1540/3934/18 позов ОСОБА_2 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано противоправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 відсотків до 70 відсотків грошового забезпечення.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 90 відсотків грошового забезпечення, та виплатити її з урахуванням вже сплачених сум.

Вказане рішення суду виконано ГУПФ України в Одеській області, що підтверджено перерахунком пенсії від березня 2020 року.

Додатково суд встановив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року по справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 Постанови №103.

У зв`язку з чим, Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки видано позивачу довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4280/21 25 червня 2021 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки з 01 квітня 2019 року, виходячи з основного розміру пенсії до 70% грошового забезпечення, та розмір пенсії склав 23 187,75 грн., та відповідачем застосовано обмеження пенсії максимальним розміром 14 970 грн.

Також суд встановив, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки про розмір грошового забезпечення з 01 липня 2021 року із застосуванням 70% грошового забезпечення, та пенсія склала 23 187, 75 грн., проте її розмір обмежено максимальним розміром 18 540 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Конституційного Суду від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 ухвалено пізніше Закону №3668-VІ, тому рішення Конституційного Суду від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 має пряму дію в часі та має застосовуватися до спірних правовідносин, які виникли після його ухвалення.

Оцінюючи встановлені факти, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив протиправні дії щодо обмеження позивачу розміру пенсії максимальним розміром з 01 квітня 2019 року, а тому вказана вимога підлягає задоволенню.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача, він вважав обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо зобов`язання вчинити певні дії, шляхом зобов`язання здійснити обчислення та виплату пенсії з урахуванням встановлених позивачу підвищень, надбавок, доплат до пенсії з 01 квітня 2019 року та з 01 червня 2021 року без обмеження максимальним розміром.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами ст. 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, а тому застосування ст. 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій по питань перерахунку пенсії, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 46, п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 1-1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Колегія судців не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України №2262-ХІІ зі змінами, а саме: ч.7 ст. 43 вказаного Закону, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.

Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення ч.7 ст. 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Фактично з 20 грудня 2016 року ч.7 ст. 43 в Законі №2262-ХІІ вважається такою, що відсутня.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при обмеженні перерахованої позивачу пенсії, пенсійний орган керувався нормами ст. 2 Закону №3668-VІ (в останній чинній редакції").

Відповідно до ст. 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...)"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(...), не може перевищувати 10 740 гривень.

Положення Закону №3668-VI, які застосовані ГУПФ України в Одеській області при обмежені пенсії позивача, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (крім втрати чинності ст. 2 в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VІ, як такої, що є неконституційною, на підставі Рішення Конституційного Суду №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року).

Проте, відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №2262-ХІІ та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VІ в частині, що не вирішується нормами Закону України №2262-XII.

Таким чином колегія суддів вважає помилковими посилання ГУПФ України в Одеській області на те, що Закон №3668-VІ має застосовуватися до правовідносин, які не врегульовані нормами Закону №2262-XII.

Колегія суддів вказує, що застосування положень Закону №3668-VІ по відношенні до військовослужбовців фактично нівелює наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 лютого 2020 року у справі №815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі №620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18, яку апеляційний суд відповідно до положень КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21 травня 2021 року по справі №347/2083/16, стосовно того, що до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 2 Закону №3668-VI, оскільки в даному випадку норми спеціального Закону до якого відсилають положення вказаної ст. 2 Закону №3668-VI визнано протиправними та нечинними, оскільки обставини вказаної справи не є тотожними до обставин даної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про протиправність дій пенсійного органу в частині обмеження пенсії ОСОБА_1 , максимальним розміром.

Щодо відсоткового значення грошового забезпечення при розрахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (п."а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (п."б" ст. 12): за загальний трудовий стаж 25 років 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років один процент відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому ч.2 цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії визначається ст. 13 Закону №2262-ХІІ на момент призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №1540/3934/18 встановлено, що призначений за вислугу років розмір пенсії позивача складає 90% відповідного грошового забезпечення.

Законом №3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до ч.2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1,-100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові 16 жовтня 2019 року у справі №240/5401/18, призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч.2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Отже, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постановах від 09 квітня 2020 року у справі №640/19928/18 та від 25 березня 2020 року у справі №804/175/1638/18.

За таких обставин, колегія суд дів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії з 90% до 70%, та у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 січня 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.