Справа № 200/10085/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року справа №200/10085/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Міронової Г. М., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 р. у справі № 200/10085/21 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування позивачу при проведенні перерахунку пенсії з 01.05.2021 до його страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»: з 01.10.2018 по 30.04.2021 та з 01.03.2010 по 31.12.2010, а також щодо не застосування до позивача особливостей пенсійного забезпечення, передбачених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністерств України, періоди роботи позивача у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»: з 01.10.2018 по 30.04.2021 та з 01.03.2010 по 31.12.2010 та провести перерахунок пенсії згідно зі статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VІ з 01 травня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року закрито провадження в адміністративній справі № 200/10085/21-а в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністерств України, періоди роботи позивачу у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»: з 01.03.2010 по 31.12.2010.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволені частково, а саме суд: визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування позивачу страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»: з 01.10.2018 по 30.04.2021; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністерств України, періоди роботи позивачу у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»: з 01.10.2018 по 30.04.2021; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 750 гривень 00 копійки. У задоволенні іншої частини позову відмовив.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року задоволено заяву позивача про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі, а саме суд: зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністерств України, періоди роботи позивача у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»: з 01.10.2018 по 30.04.2021, починаючи з 01 травня 2021 року.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постановою суду від 13.07.2016 в адміністративній справі №242/2715/16-а, було визнано неправомірним та скасовано рішення УГ1ФУ в м.Селидове Донецької області № 1324 від 04.05.2016 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язано УПФУ в м.Селидове Донецької області зарахувати, серед інших, «до спеціального стажу на право на призначення пенсії без врахування до страхового стажу період роботи у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 р. по 31.12.2010 р.

Предметом спору у справі № 242/2715/16-а було рішення територіального орану ПФУ про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та його дії по обчисленню пільгового та страхового стажу, у тому числі, за період з 01.03.2010 по 31.12.2010, при призначенні пенсії.

Проте, позивач у даній справі не ставить під сумнів, що при вирішенні питання про призначення пенсії, територіальним органом ПФУ було виконане рішення суду від 13.07.2016, з урахуванням якого призначено пенсію з 28 квітня 2016 року. Це питання не є спірним, як не є спірним питання щодо обчислення стажу при призначенні пенсії із вказаної дати.

З 01 травня 2021 року відповідачем проведено перерахунок пенсії.

З рішення від 26.05.2021 №66 відповідача вбачається, що проведено перерахунок пенсії з 01.05.2021, у ході якого, здійснено приведення пенсійної справи у «відповідність», внаслідок чого період роботи у ВИ «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2010, знову виключено із страхового та пільгового стажу.

З огляду на це, дії відповідача щодо обчислення стажу, у тому числі за період з 01.03.2010 по 31.12.2010, при проведенні перерахунку пенсії з 01.05.2021 не були предметом спору в адміністративній справі №242/2715/16-а.

Таким чином, предмет та підстави позову у справі №242/2715/16-а не є тотожними предмету та підставам позову у даній справі № 200/10085/21, вони є очевидно різними, тому відсутні підстави застосування вимог статті 238 КАС України та закриття провадження у справі в частині.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами вже було вирішено постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13.07.2016 в адміністративній справі №242/2715/16-а, яке набрало законної сили.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 238 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи зі змісту цієї норми, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність судового рішення, яким завершено розгляд справи і набрання цим судовим рішенням законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні 11-257заі18.

Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової (юридичної) визначеності. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання правила «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, який полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатами її розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження стосовно того ж самого відповідача, якщо судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, або ж нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.

Тобто, за вказаним принципом, жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового до виконання рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового судового рішення. Res judicata є способом запобігання повторному розгляду справи та несправедливому відношенню до інших учасників судового процесу.

При цьому, суд звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 вказав, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування позивачу при проведенні перерахунку пенсії з 01.05.2021 до його страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»: з 01.10.2018 по 30.04.2021 та з 01.03.2010 по 31.12.2010, а також щодо не застосування до позивача особливостей пенсійного забезпечення, передбачених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністерств України, періоди роботи позивачу у ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»: з 01.10.2018 по 30.04.2021 та з 01.03.2010 по 31.12.2010 та провести перерахунок пенсії згідно зі статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VІ з 01 травня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що після призначення пенсії позивач продовжив працювати, після чого у зв`язку з набуттям необхідного стажу роботи в підземних умовах, через Веб-портал електронних послуг ПФУ подано заяву про перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.10.2008 року № 345-VІ, на що позивачу через особистий кабінет на Веб-порталі ПФУ було повідомлено про перерахунок пенсії з 01.05.2021, про що було винесено відповідне рішення від 17.05.2021 № 66. Згідно з рішенням страховий стаж позивача склав 40 років 2 місяці 7 днів, у тому числі за Списком 1 - 12 років 5 місяців 2 дні.

Отже, спірним питанням у даній справі є право позивача на перерахунок пенсії та зарахування спірного стажу до страхового та пільгового стажу роботи при перерахунку пенсії.

Як свідчать матеріали справи, постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13.07.2016 року в адміністративній справі №242/2715/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволені частково, а саме суд: визнав неправомірним та скасувати рішення УПФУ в м.Селидове Донецької області № 1324 від 04.05.2016 р. про відмову позивачу в призначенні пенсії; зобов`язав УПФУ в м.Селидове Донецької області зарахувати до спеціального(пільгового) стажу роботи позивачу в ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» в період з 30.09.1991 р. по 16.10.1991 р., у 2008 році в жовтні у кількості 11 днів; у 2009 році в березні місяці у кількості 18 днів; у 2010 році в березні 11 днів, в квітні 29 днів, в травні 27 днів(загальною кількістю 113 днів; до спеціального стажу на право на призначення пенсії без врахування до страхового стажу періоду з 01.03.2010 р. по 31.12.2010 р. та з 01.09.2015 р. по 31.03.2016 р. у період роботи на ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля»; до страхового стажу періоди роботи з 01.04.2016 р. по 25.04.2016 р. на ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля». В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Як встановлено судом, Селидлвське ОУ ПФУ, у відповідь на звернення позивача про надання інформації щодо пенсійного забезпечення, листом від 28.05.2021 року № 396-392/М-0218-0572/21 (а.с.35) зазначило, що на дату призначення пенсії страховий стаж було зараховано по 31.10.2015 та складав 25 років 03 місяці 10 днів, у тому числі пільговий за Списком №1 шахтарі 8 років 08 місяців 04 дні. За заявою позивача від 12.05.2021 проведено перерахунок пенсії згідно з ч. 4 статті 42 Заону № 1058-ІV з 01.05.2021. При приведенні перерахунку страховий стаж враховано по 30.09.2018 що складає 28 років 2 місяці 7 днів, у тому числі за Списком №1 шахтарі 11 років. До страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.10.2018 по 31.03.2021 на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» через відсутність сплати єдиного соціального внеску до ДПС України та пільгової довідки підприємства. Разом з цим, у зв`язку з відсутністю стажу роботи позивача 15 років для проведення перерахунку пенсії згідно з Законом № 345-VІ немає законних підстав.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.06.2021 вбачається, що на виконання постанови Селидівського міського суду Донецької області від 13.07.2016 в адміністративній справі №242/2715/16-а період роботи на ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2010 зараховано до пільгового стажу при визначенні права на призначення пенсії, до страхового та пільгового стажу роботи не зараховано.

Тобто, у справі №242/2715/16-а спірним питанням, яке досліджував суд, було право позивача на призначення пенсії та право на зарахування спірного стажу при призначенні пенсії. Зазначене рішення відповідачем було виконано.

У справі яка розглядається судом наразі, спірним питанням є правомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зарахування спірного стажу при перерахунку пенсії.

Отже, вказані вимоги, що є предметом позову у справі № 242/2715/16-а не є тотожними вимогам у цій справі. При цьому, фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, також не є тотожними.

Враховуючи наведене та положення КАС України та зважаючи, що вищезазначені вимоги позивача, щодо яких приймались рішення про закриття провадження не є ідентичними вимогам, заявленим у цій справі та справі №242/2715/16-а, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі в цій частині.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з частково неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині позовних вимог.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 р. у справі № 200/10085/21 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 19 січня 2022 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова