Справа № 420/8905/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/8905/20
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. у справі №420/8905/20 за позовом Акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.02.2020р. №

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20.02.2020р. №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що АТ «Одеська ТЕЦ» не сплачувала та ніколи не декларувала збір за місця для паркування транспортних засобів. Також, позивач зазначав, що право визначати призначення платежу належить виключно платнику. До того ж, на думку Товариства позивача, суми податкових зобов`язань або податкового боргу слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на суму відповідних податкових зобов`язань або податкового боргу, визначених платником податку, та коду виду платежу «101». При цьому, у разі не дотримання платником податків черговості погашення податкового боргу та виконання поточних податкових зобов`язань, податковий орган не наділений правом чи обов`язком змінювати призначення платежу, яке визначено платником податку. Як зазначав позивач, самостійне зарахування податковим органом, сплачених платником податку сум у рахунок погашення податкового боргу або тих податкових зобов`язань, які не вказані у призначенні платежу, під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним. Крім того, позивач стверджував, що АТ «Одеська ТЕЦ» взагалі не подавало податкові декларації з екологічного податку від 24.01.2017р. №, від 19.04.2017р. №, про які контролюючим органом вказано в акті перевірки від 24.01.2020р. №927/15-32-51-04/05471158. До того ж, на думку позивача, податкові зобов`язання по податковим деклараціям з екологічного податку від 24.01.2017р. №, від 19.04.2017р. №, які виникли під час процедури ліквідації, в силу закону є погашеними, з огляду на те, що під час ліквідації не виникає жодних зобов`язань у т.ч. зі сплати податків та зборів.

Відповідач із позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по збору екологічного податку.

Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом позивачем до суду першої інстанції подано відповідь на відзив, у якому акцентовано увагу окружного адміністративного суду на позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.08.2018р. у справі №2а-664/11/1370. Також, АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» вказано про помилковість посилання контролюючого органу на постанову Верховного Суду від 04.02.2020р. у справі №1170/2а-881/12, оскільки викладені в ній обставини не є аналогічними даним правовідносинам, у зв`язку з чим не можуть застосовуватися. Решта обґрунтувань відповіді на відзив дублюють зміст позовної заяви.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №420/8905/20 позов Акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 20.02.2020 року № на суму 26726,48 грн.

Задовольняючи позовні вимоги окружний адміністративний суд вказав на те, що право визначати призначення платежу, відповідно до чинного законодавства України, належить виключно платнику. Тому, суми податкових зобов`язань або податкового боргу з урахуванням норм ст.87.9 Податкового кодексу України, слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов`язань або податкового боргу, визначених платником податків та коду виду платежу 101. При цьому, самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум, у рахунок погашення податкового боргу або тих податкових зобов`язань, які не вказані в призначенні платежу, під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним, та відповідно є неправомірним нарахування штрафу за ст.126 Податкового кодексу України. До того ж, судом першої інстанції взято до уваги доводи позивача стосовно того, що АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» не подавало податкові декларації з екологічного податку від 24.01.2017 року за номером № та 19.04.2017 року за номером № , а також твердження про те, що податкова декларація з екологічного податку від 24.01.2017 року № за 4 квартал 2016 року та податкова декларація з екологічного податку від 19.04.2017 року № за 1 квартал 2017 року були подані у той час, коли АТ Одеська ТЕЦ перебувало в ліквідаційній процедурі. Крім того, окружним адміністративним судом надано оцінку обставинам, які встановлено у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 року у справі № 420/7821/20, залишеному без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року.

Не погодившись із рішенням окружного адміністративного суду відповідачем подано апеляційну скаргу в якій з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвали нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Головним управлінням ДПС в Одеській області не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву (т.І а.с.110-115, т.ІІ а.с.1-7).

Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом АТ Одеська ТЕЦ до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що оскаржуване рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №420/8905/20 є цілком обґрунтованим, винесеним із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 24.01.2020р. фахівцем Головного управління ДПС в Одеській області проведено камеральну перевірку з питань своєчасності надання АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» податкової декларації по екологічному податку за 2017-2019роки.

За наслідками вказаної перевірки фахівцем контролюючого органу складено акт про результати камеральної перевірки податкової декларації екологічного податку від 24.01.2020р. №927/13-32-51-04/5471158, у висновках якого зазначено, що АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по збору з екологічного податку протягом строків визначених п.57.1 ст.57, ч. б) п.п.268-1.5 ст.268-1 Податкового кодексу України. Зокрема, згідно податкової декларації від 24.01.2017р. № граничний термін сплати збору з екологічного податку за 2017р. 19.02.2017р., тоді як фактично сплачено - 24.04.2019р. (сума сплаченого податкового боргу 19775,89грн.); згідно податкової декларації від 19.04.2017р. № граничний термін сплати збору з екологічного податку за 2017р. 19.05.2017р., тоді як фактично сплачено - 24.04.2019р. (сума сплаченого податкового боргу 6955,88грн.).

На підставі означеного акта перевірки від 24.01.2020р. №927/13-32-51-04/5471158 Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 20.02.2020р. №.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідності до пункту 126.1 статтi 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, відповідальність у вигляді штрафу, відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, застосовується у разі якщо платник податків протягом строків, визначених цим Кодексом, не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання або грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, яке є узгодженим та строк сплати якого настав.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що згідно із п.6 ст.7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів.

Відповідно до п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Пунктом 3.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, передбачено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що право визначати у платіжному документі поле «призначення платежу», відповідно до законодавчих приписів, належить виключно платнику.

Відповідно до Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015р. №666, « 101» є кодом виду сплати «суми податків і зборів».

З урахуванням наведеного, колегія судді зазначає, що суми податкових зобов`язань або податкового боргу, у межах спірних правовідносин, слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов`язань або податкового боргу, визначених платником податків та коду виду платежу « 101».

Як установлено апеляційним судом, 18.04.2019р. ПАТ «Одеська ТЕЦ» до Головного управління ДФС в Одеській області подано податкову декларацію екологічного податку за І квартал 2019року, у якій самостійно визначило суму податкового зобов`язання з екологічного податку в сумі 942796,77грн.

З матеріалів справи убачається, що визначена у вищевказаній звітності сума податкового зобов`язання в сумі 942796,77грн. ПАТ «Одеська ТЕЦ» була сплачена, що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями платіжних доручень від 24.04.2019р. №1337 на суму 809237,91грн. (призначення платежу: «*;101;05471158; Сплата екологічного податку(еколог. податок, який справл.від викидів забр.реч.в атмосф.повітря двоокису вуглецю стац.джер.забруд. за 1 кв.19р.);;;»); від 24.04.2019р. №1336 на суму 133558,86грн. (призначення платежу: «*;101;05471158; Сплата екологічного податку(Надходження від викидів забруд.речовин в атмосферне повітря стац.джер.забруднення за 1 кв. 19р.);;;»).

Однак, сплачені згідно платіжних документів суми грошових коштів контролюючим органом було зараховано в рахунок погашення минулих податкових зобов`язань.

З даного приводу суд апеляційної інстанції відмічає, що Податковим кодексом України визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Серед таких заходів у податкового органу немає повноважень зі зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

У разі недотримання платником податків порядку черговості погашення податкового боргу та виконання поточних податкових зобов`язань податковий орган не наділений правом чи обов`язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок погашення податкового боргу або тих податкових зобов`язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним, у зв`язку з чим нарахування штрафу за ст.126 Податкового кодексу України, у даному випадку, є необґрунтованим.

Аналогічні висновки наведено Верховним Судом у постанові від 07.08.2018р. у справі №2а-664/11/1370.

До того ж, колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що постановою господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано банкрутом Публічне акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» та відкрито ліквідаційну процедуру строком на двадцять місяців до 13.12.2017р. включно.

24.01.2017р. ПАТ «Одеська ТЕЦ» до ДПС у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області подано податкову декларацію екологічного податку за 4 квартал 2016року, у якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з екологічного податку в загальному розмірі 141317,25грн.

Також, 19.04.2017р. ПАТ «Одеська ТЕЦ» до ДПС у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області подано податкову декларацію екологічного податку за 1 квартал 2017року, у якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з екологічного податку в загальній сумі 225604,62грн.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою господарського суду Одеської області від 23.03.2017р. у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 визнано грошові вимоги ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області до ПАТ «Одеська ТЕЦ» в процедурі ліквідації на суму 18857770,37грн., як поточні вимоги із задоволенням в третю чергу.

Апеляційним судом установлено, що ПАТ «Одеська ТЕЦ» сплачено на користь ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області кредиторські вимоги, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями від 31.10.2017р. №208 на суму 17069287,21грн., від 31.10.2017р. №213 на суму 2756,67грн., від 31.10.2017р. №210 на суму 43033,29грн., від 31.10.2017р. №209 на суму 1726612,23грн., від 31.10.2017р. №212 на суму 2429,99грн., від 31.10.2017р. №211 на суму 3641,99грн.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що АТ «Одеська ТЕЦ» звернулося до ГУ ДПС в Одеській області із заявами від 13.03.2020 р. №13/07-422; від 17.04.2020 р. №13/07-580 щодо визнання податкового боргу по податковим деклараціям, поданим в період ліквідаційної процедури, погашеним на підставі норм закону.

За наслідками розгляду вказаного звернення ГУ ДПС в Одеській області на адресу АТ «Одеська ТЕЦ» надіслано лист №7305/10/15-32-51-04-09 від 15.04.2020 року, яким адресата повідомлено, що підстав для списання податкових зобов`язань немає.

Не погодившись із такою відмовою АТ «Одеська ТЕЦ» за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021р. у справі №420/7821/20 адміністративний позов акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо несписання/неприпинення податкових зобов`язань Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ», що виникли під час ліквідаційної процедури.

Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області припинити податкові зобов`язання Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ», що виникли на підставі податкових декларацій, поданих під час ліквідаційної процедури, а саме:

- з екологічного податку за 4 квартал 2016 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 24.01.2017 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 98779,44 грн.; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 42432,93 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 104,88 грн.;

- з екологічного податку за І квартал 2017 року (із розрахунком №1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 19.04.2017 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 157957,97 грн.; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 67321,95 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 324,70 грн.

У межах розгляду справи №420/7821/20 суди першої та апеляційної інстанцій вказали, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які нараховані після моменту визнання боржника банкрутом, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Подання боржником, щодо якого введено ліквідаційну процедуру, декларацій до контролюючого органу не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

З рахуванням наведеного, судовими рішеннями установлено, що оскільки податкові декларації з податків, податкових зобов`язань позивачем до контролюючого органу подано в період ліквідаційної процедури після визнання банкрутом, то суми самостійно визначених податкових зобов`язань не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VІІI передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 2 ст.14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із приписами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені в межах розгляду справи №420/7821/20 обставини є преюдиційними по відношенню до спірних правовідносин, у зв`язку з чим доказуванню не підлягають.

За наслідками аналізу офіційного з`ясованих фактичних обставин та зроблених у межах розгляду даної справи висновків, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження податкового органу стосовно порушення АТ «Одеська ТЕЦ» термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по збору з екологічного податку.

Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, є правильним висновок окружного адміністративного суду щодо протиправності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20.02.2020р. № та необхідності його скасування.

Вищевикладене у повному обсязі спростовує наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Що стосується посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 04.02.2020р. у справі №1170/2а-881/12, колегія суддів зазначає таке.

Апеляційним судом установлено, що здійснюючи розгляд вищевказаної справи в касаційному порядку Верховним Судом досліджувалось питання можливості нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування інших санкцій за невиконання боржником зобов`язань під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Натомість, у мажах спірних правовідносин, у тому числі, досліджувалось питання щодо виникнення у боржника обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які нараховані після визнання боржника банкрутом.

З огляду на викладене, у контексті вирішення спірного питання, є необґрунтованими посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 04.02.2020р. у справі №1170/2а-881/12, оскільки за наслідками дослідження вказаного рішення суду касаційної інстанції апеляційним судом установлено, що правове регулювання правовідносин у даній справі та справі, на яку посилається суб`єкт владних повноважень, є відмінним.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і твердження відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021р. у справі №420/8905/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.