Справа № 755/10870/21
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/755/45/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4378636, винесену 20 червня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Мазуром О.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 20 червня 2021 року щодо нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4378636 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП у сумі 680,00 грн, за порушення ним пункту 17.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Позивач стверджує, що оскаржувана ним постанова є незаконною, виходячи з такого.

ОСОБА_1 зазначає, що 20 червня 2021 року, виїжджаючи з прилеглої вулиці Івана Франка на бульвар Тараса Шевченка у м. Києві, де є смуга для маршрутних транспортних засобів, він, увімкнувши лівий поворот, перелаштувався ліворуч у загальну смугу. Зважаючи на те, що у момент виїзду виник інтенсивний потік транспортних засобів на смузі руху, що знаходилася ліворуч, врахувавши конкретну дорожню обстановку, з метою уникнення аварійної ситуації, він перестроївся на загальну смугу як тільки для цього була безпечна можливість.

Таким чином, виїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів був наслідком здійснення виїзду з прилеглої до бульвару Тараса Шевченка вулиці, який було здійснено виключно для того, щоб перестроїтися на смугу, що знаходиться ліворуч.

Крім того, оскаржувана постанова, на думку позивача, винесена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки постанова, що оскаржується, не містить належного опису обставин, установлених при розгляді справи, містить суперечливу інформацію щодо часу розгляду справи та часу вчинення правопорушення, а також не містить інформації щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис правопорушення.

У постанові опис обставин справи викладено лише цитуванням пункту 17.1 Правил дорожнього руху, жодні зауваження та пояснення позивача щодо обставин справи інспектором до уваги не приймалися, не з`ясовувалися та до постанови не вносились, як і не враховувалася конкретна дорожня обстановка.

Дата та час розгляду справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності, що зафіксовані у постанові - 20 червня 2021 року о 16:12:42 год. Тоді як час скоєння правопорушення вказано 16:45:33 год. Тобто постанова про притягнення до відповідальності складена раніше зафіксованого часу правопорушення.

Також у постанові, що оскаржується, не міститься відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото - або відеозапис правопорушення, що передбачено приписами частини третьої статті 283 КУпАП.

Позивач стверджує, що не порушував Правил дорожнього руху, подія та склад адміністративного правопорушення відсутні, а тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕАН № 4378636 є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні). Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

03 листопада 2021 року відповідач - Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, подав відзив на позов, в якому з приводу задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на таке.

20 червня 2021 року о 16:45 год. в м. Києві по бульвару Тараса Шевченка, 38, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo S90, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.8, чим порушив пункт 17.1. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП.

Інспектор поліції діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис розгляду справи проводився на портативну боді камеру № 591, № 597, а також скоєння адміністративного правопорушення позивачем зафіксовано на автомобільний відеореєстратор.

Відповідно до відеозапису з відеореєстратора автомобіля відповідача зафіксовано рух транспортного засобу позивача на смузі для руху маршрутних транспортних засобів по бульвару Тараса Шевченка у м. Києві, з якого вбачається, що позивач міг перелаштуватись зі смуги для руху маршрутних транспортних засобів на другу смугу для руху транспортних засобів, не порушуючи при цьому Правил дорожнього руху України.

Таким чином, доводи позивача про те, що він не зміг перестроїтися зі смуги для руху маршрутних транспортних засобів із-за підвищеного автомобільного трафіку при виїзді з прилеглої до бульвару Тараса Шевченка вулиці, є безпідставними та не обґрунтованими.

17 листопада 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Аранович Ф.М., надійшла відповідь на відзив, у якій останній просив провести розгляд справи за наявними матеріалами, поданими у строк, передбачений статтею 162 КАС України, без врахування відзиву відповідача та додатків до нього.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою пункту 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено частиною другою статті 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Мазуром О.А. винесено постанову серії ЕАН № 4378636, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 680,00 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП.

В оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що 20 червня 2021 року о 16:45 год. в м. Києві, по бульвару Тараса Шевченка, 38, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo S90, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.8, чим порушив пункт 17.1. Правил дорожнього руху України - на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Частина третя статті 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до пункту 5.8 розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України дорожній знак «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» - дорога, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів».

Пунктом 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» визначено, що смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.

Пунктом 17.1 Правил дорожнього руху України визначено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

За змістом частини третьої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці рухутягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Нормами частин першої - другої статті 7, статті 245 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності. Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи (частина третя статті 77 КАС України).

Верховний Суд у своїй Постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що суд бере до уваги лише ті докази які здобуті в порядку, що не суперечить Закону.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, в тому числі на технічний засіб, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Виходячи з наведеного вище, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом. Також саме на посадову особу (суб`єкт владних повноважень), яка вирішує питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладається обов`язок по доказуванню наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях особи, що притягається до відповідальності, і обов`язок по збиранню та фіксуванню доказів на підтвердження події та складу правопорушення.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 62Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

З аналізу наданих сторонами доказів, суд приходить до таких висновків.

У постанові про адміністративне правопорушення від 20 червня 2021 року серії ЕАН №4378636 зазначено, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 Правил дорожнього руху України.

Як вбачається із долучених до відзиву відеодоказів, автомобіль Volvo S90, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів по бульвару Тараса Шевченка у м. Києві після прилеглої вулиці та надалі перестроївся на загальну смугу. Зазначене підтверджує доводи позивача про те, що останній виїжджав з прилеглої вулиці та, враховуючи конкретну дорожню обстановку, через незначну відстань перестроївся на загальну смугу для руху транспортних засобів.

Згідно із пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися (пункт 10.3 Правил дорожнього руху України).

Аналізуючи зміст наведених норм закону та співставляючи їх із спірним правопорушенням, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 здійснив виїзд на смугу для руху маршрутних транспортних засобів по бульвару Тараса Шевченка у м. Києві з прилеглої вулиці, та, не здійснюючи зупинки, уникаючи перешкод та з метою недопущення спричинення аварійної ситуації, перестроївся в загальну смугу руху ліворуч, в якій продовжив рух.

Таким чином, суд не вбачає у діях водія ОСОБА_1 , що керував транспортним засобом Volvo S90, державний номерний знак НОМЕР_1 , адміністративного проступку, передбаченого порушенням пункту 17.1 ПДР, оскільки належний йому автомобіль не рухався в смузі для руху маршрутних транспортних засобів, а лише здійснив вимушений виїзд на таку смугу при перестроюванні з прилеглої вулиці, що не суперечить вимогам ПДР.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За приписами пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а отже, і вчинення ним адміністративного проступку, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Заявлена позивачем вимога про визнання постанови протиправною не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає завданням адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав позивача. Крім того, частина третя статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено вирішення судом питань про визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним.

Керуючись статтями 5-7, 9, 77, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 20 червня 2021 року серії ЕАН № 4378636, винесену інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Мазуром Олександром Адамовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною третьою статті 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 17 січня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова