Справа № 400/2952/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/2952/21
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №23 від 30.01.2021р. про звільнення старшого солдата військової служби за контрактом, ОСОБА_1 , стрільця - снайпера 1 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, відповідно до п.2 ч.5 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту);

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 поновити старшого солдата військової служби за контрактом, ОСОБА_1 , посаді стрільця - снайпера 1 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 та нарахувати і виплатити йому за 2021 рік компенсацію за невикористану щорічну чергову відпустку, грошову компенсацію на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, відповідно до вимог Наказу Міністерства оборони України від 7.06.2018р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що 31.01.2018р. між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира ВЧ НОМЕР_2 було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. Вказаний контракт укладено строком на три роки та він набув чинності 31.01.2018р..

Позивач зазначив, що його було звільнено із Збройних Сил України на один день раніше до закінчення строку контракту, що має негативні наслідки щодо отримання грошового забезпечення, а саме відпустки, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Посилаючись на вказані обставини звернувся в суд із відповідним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021р. адміністративний позов задоволено частково.

Змінено в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.01.2021р. №23 дату звільнення старшого солдата військової служби за контрактом, ОСОБА_1 , стрільця - снайпера 1 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, з 30 січня 2021 року на 31 січня 2021 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 підписав контракт про проходження військової служби з Міністерством оборони України 31 січня 2018р., який набрав чинності 31.01.2018р., строком на 3 (три) роки, а тому днем закінчення строку контракту є саме 31.01.2021р..

Що стосується вимог про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за 2021 рік компенсацію за невикористану щорічну чергову відпустку, грошову компенсацію на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, то вказані вимоги позивача є передчасними та такими, що заявлені на майбутнє, а тому задоволенню не підлягають

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 31.01.2018р. ОСОБА_1 укладв контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з Міністерством оборони України в особі командира ВЧ НОМЕР_2 полковником ОСОБА_2 , строком на три роки.

Після закінчення навчальних зборів старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 прибув для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2018р. №60 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 10 березня 2018 року №12-РС на посаду стрільця - помічника гранатометника десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти 2 десантрно-штурмового батальйону, який прибув з ВЧ НОМЕР_2 м.Житомир, з 15.03.2018р. зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.

30.01.2021р. наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №23 позивача звільнено з військової служби в запас за підпунктом "а" п.2 ч.5 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в зв`язку із закінченням строку контракту).

Позивач вважає вказаний наказ протиправним, а тому звернувся в суд із відповідним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність прийняття оскаржуваного наказу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та скасування в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини врегульовані, зокрема, Законом України від 25 березня 1992р. №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009р. (далі - Інструкція №170), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону №2232-XII одним із видів військової служби, зокрема, є військова служба за контрактом осіб офіцерського складу.

За правилами ст.19 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Згідно із ст.23 Закону №2232, строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються: зокрема, для громадян України, які вперше прийняті на військову службу за контрактом, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні: для військовослужбовців, прийнятих на посади рядового складу, - 3 роки; для військовослужбовців, прийнятих на посади сержантського і старшинського складу, - 5 років; для курсантів вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів - час навчання у вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу; для осіб офіцерського складу - 5 років.

Приписами ст.24 Закону №2232 визначено, що початком проходження військової служби вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу (ч.1 ст.24 Закону №2232-XII).

Відповідно до абзацу першого ч.3 ст.24 Закону №2232-XII, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підпунктом "а" п.1 ч.5 ст.26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України, що передбачено частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з пунктом 2.12 Інструкції №170 контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених п.35 Положення №1153/2008.

Згідно п.34 Положення №1153/2008, Контракт припиняється (розривається):

- у день закінчення строку контракту;

- у день набрання чинності новим контрактом - у разі зміни військовослужбовцем одного виду військової служби на інший;

- у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України);

- у день набрання чинності контрактом про навчання у разі вступу особи рядового складу, сержантського та старшинського складу, яка проходить військову службу за контрактом, до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти;

- у день, що настає після дня смерті (загибелі) військовослужбовця або дня визнання його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим;

- у день видачі свідоцтва про смерть військовослужбовця на підставі проведеної генетичної експертизи, якщо військовослужбовця не було визнано судом безвісно відсутнім чи оголошено померлим.

Пунктом 35 Положення №1153/2008 встановлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого п.195 цього Положення): 1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й" та "л" п.1 ч.5 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що 31.01.2018р. ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки, та даний контракт набув чинності 31.01.2018р. (а.с.7).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №23 від 30.01.2021р. ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом "а" п.2 ч.5 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в зв`язку із закінченням строку контракту) та виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що останнім днем закінчення контракту є саме 31.01.2021р., у зв`язку із чим звільнення позивача 30.01.2021р. є протиправним.

Що стосується посилань апелянта на наказ №26, яким ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 саме 30.01.2018р., то колегія суддів зазначає, що даний наказ в матеріалах справи відсутній, а інших доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

Більш того, початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини, а закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що підставою для початку проходження військової служби та зарахування до списків особового складу військової частини є саме укладення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, який укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки контракт укладено 31.01.2018р. та саме в цей день він набув чинності, то саме з цього моменту між сторонами виникли правовідносини, що є підставою для зарахування до списків особового складу військової частини.

А тому, посилання військової частини на те, що ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу саме 30.01.2018р. не підтверджено належними та допустимими доказами.

Також, апелянтом зазначено, що відповідно до рапорту ОСОБА_1 , в якому він особисто вказав, що не бажає продовжувати військову службу та просить звільнити з лав Збройних Сил України 30.01.2021р., то судова колегія виходить з наступного.

Як вбачається із оскаржуваного наказу, що ОСОБА_1 звільнено на підставі підпункту "а" п.2 ч.5 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку із закінченням строку контракту

У зв`язку із зазначеним, судова колегія вважає, що рапорт позивача є лише висловленням наміру військовослужбовця щодо укладення нового контракту.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що звільнення та виключення позивача зі списків особового складу 30.01.2021р. відбулося на день раніше закінчення строку контракту, а тому такі дії військової частини НОМЕР_1 є протиправними.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Л.П. Шеметенко