Справа № 643/19106/21
Суддя: Новіченко Н. В.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/46/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_2

до 1. Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради

2. Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величка Романа Миколайовича

про визнання протиправною та скасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради (далі - відповідач-1), Головного спеціаліста-інспектора з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величка Романа Миколайовича (далі - відповідач-2), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № АБ107237 від 11.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величко Романом Миколайовичем та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги посилався на те, що постанова № АБ107237 від 11.10.2021 є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена із грубим порушенням норм КУпАП та його прав.

Крім того, просив поновити строк для подання адміністративного позову посилаючись на те, що оскаржувану постанову він отримав 28.10.2021 року.

На адресу Московського районного суду м. Харкова надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач-2 просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне:

- відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про дорожній рух», абз. 3 п.п. 7-1 п. А ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 3 ст. 219 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. ч. 1-2 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 701 від 10.10.2018 зі змінами, інспектор з паркування уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та 2 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- інспектором з паркування в повному обсязі дотримано вимоги ч. 1 ст. 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо встановлення відповідальної особи;

- КП «Харківпарксервіс» є володільцем та розпорядником бази даних про майданчики для паркування, територіальні зони паркування, оплату вартості послуг з паркування транспортних засобів, тарифи на послуги з паркування транспортних засобів відповідно до п. 3.6 Положення затвердженого рішенням Харківської міської ради від 24.12.2019 № 1003;

- згідно відповіді КП «Харківпарксервіс» № 214 від 10.12.2021у автоматизованій системі контролю оплати вартості послуг паркування в м. Харкові відсутні відомості про оплату послуг паркування вищезазначеним транспортним засобом з 10 год. 56 хв. до 11 год. 19 хв. 04.09.2021 за адресою: вул. Пискунівська біля будинку № 12;

- майданчик за адресою: вул. Пискунівська є майданчиком платного паркування, що відповідає вимогам Правил Дорожнього руху та Правил паркування транспортних засобів;

- згідно листа ДП «Харківстандартметрологія» № 109/07 від 25.01.2021 комп`ютер персональний «Lenovo» моделі ТВ-Х705L з радіообладнанням систем стільникового зв`язку GSM900/1800 і UMTS, обладнанням радіо доступу (IEEE 802/11 a/b/g/n/ac і інтерфейс передачі даних Bluetooth) у комплекті з зарядним пристроєм моделі C-P36, код УКТ ЗЕД 8471, не підлягає обов`язковій сертифікації в Україні.

10.01.2022 року позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якого він зазначає, що інспектор в порушення вимог ч. 3 ст. 279-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не розмістив на лобовому склі транспортного засобу позивача ані відповідної постанови, ані будь-якого повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності. Також позивач не погоджується з доводами відповідача про те, що датою набрання винесеної ним постанови є 25.10.2021 року, оскільки зазначену постанову позивач отримав 28.10.2021 року, знайшовши її у поштовій скриньці.

Крім того, позивач посилається на те, що в порушення вимог ст. ст. 94, 99 Кодексу адміністративного судочинства України, надані відповідачем разом з відзивом на позов фотографії, які можуть вважатися електронними доказами, не засвідчені в установленому законом порядку, тоді як згідно з п. 10.8. розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом № 1000/5 від 18.06.2015 Міністерства юстиції України, копія набуває юридичної сили лише у разі засвідчення в установленому порядку. Також відповідачем не зазначено, чи є надані фотографії оригіналом електронного доказу чи його копіє та в якої особи перебувають оригінали.

Одночасно, позивач вказує на те, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що належний позивачу транспортний засіб використовував більше 10 хвилин місце для паркування на майданчику для платного паркування, який був би обладнаний згідно з вимогами законодавства та який містив інформаційні знаки щодо платного паркування на цьому майданчику.

Окрім цього, позивач просив суд вжити заходів до відповідача-2 з метою запобігання зловживання процесуальними правами останнім через те, що він при здійсненні відправлення відзиву на позов на адресу позивача зазначив невірний номер його телефону, що призвело до затримки доставлення відзиву позивачу.

У судовому засіданні 19.01.2022 року позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомленні про дату, час та місце судового розгляду, причину неявки суду не повідомили.

За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (абз. 2 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) № АБ107237 від 11.10.2021 винесеної головним спеціалістом - інспектором з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величко Романом Миколайовичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100, 00 грн.

Склад адміністративного правопорушення полягав в тому, що ОСОБА_2 04.09.2021 року 11:19 год., транспортний засіб «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Пискунівська, буд. 12, здійснив порушення правил паркування транспортних засобів, а саме: неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, чим порушив Правила паркування транспортних засобів у м. Харкові, затверджених рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 588/11, та абз. 3 п. 26, 30 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету міністрів України ід 03.12.2009 № 1342, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Означену постанову позивач вважає незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, позивач зазначив, що оскаржувану постанову він отримав лише 28.10.2021 року у поштовій скриньці, та з огляду на приписи ст. ст. 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення вважає, що він дотримався десятиденного строку на оскарження вказаної постанови. Однак якщо суд вважатиме, що строк на оскарження постанови позивачем пропущений, то він просив суд поновити його.

Судом встановлено, що відповідно до поштового конверта та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копія оскаржуваної постанови була отримана позивачем 25.10.2021 року.

Доводи позивача про те, що оскаржувану постанову він отримав не 25.10.2021 року а 28.10.2021 року в даному конкретному випадку не мають принципового значення, оскільки жодних доказів на підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 матеріали справи не містять, і в будь-якому випадку позивачем звернувся до суду з даним позовом 03.11.2021 року, тобто з дотриманням передбаченого законом строку.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою до цієї статті Кодексу визначено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Суд зазначає, що організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентуються Правилами паркування транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2009 року № 1342 (далі - Правила № 1342).

Дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Суб`єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (п. 2).

Пунктом 6 Правил № 1342 визначено, що контроль за виконанням цих Правил здійснює уповноважений підрозділ Національної поліції у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою та утримання майданчиків для паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування).

Контроль за виконанням цих Правил у частині стану утримання майданчиків для паркування здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до п. п. 7, 8 Правил № 1342 майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт та утримання майданчиків для паркування здійснюються з дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів, технічних умов, інших нормативних документів та цих Правил (п. 11).

Суд зазначає, що за визначенням, наведеним у п. 4 Правил № 1342:

- відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР);

- спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і ПДР.

Тобто, Правилами № 1342 розкривається два поняття: «майданчик для паркування» і «спеціально обладнаний майданчик для паркування». Різниця між ними лише в тому, що перший знаходиться в межах проїзної частини вулиці, дороги, а другий поза межами. Відповідно до цього існують різні вимоги до них.

За приписами п. 12 цих Правил майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил і ПДР.

Відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Відповідно до Додатку 1 ПДР відведений майданчик для платного паркування позначається: інформаційно-вказівним знаком 5.38 «Місце для стоянки» або 5.39 «Зона стоянки», а також табличками до дорожнього знаку 7.14 «Платні послуги», 7.6.1-7.6.5 «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку».

Згідно з п.п. 10.7.35, 10.7.36 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» знак 5.38 «Місце для стоянки» повинен застосовуватись для позначення в населених пунктах місць, а поза ними - майданчиків, спеціально відведених для стоянки транспортних засобів.

Знак 5.39 «Зона стоянки» повинен застосовуватись для позначення початку, де дозволяється стоянка на проїзній частині або проїзній частині та тротуарі. Знак 5.39 з однією з табличок 7.6.1-7.6.5 повинен застосовуватись для позначення способу поставлення автомобіля.

Згідно п. 10.9.18 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні» табличка 7.14 «Платні послуги» повинна застосовуватись із знаками 5.38 або 5.39 для позначення стоянкових майданчиків, розташованих за межами проїзної частини, а також для позначення спеціально збудованих «карманів» для стоянки транспортних засобів на проїзній частині дороги, на яких беруть платню за стоянку.

Також, суд зазначає, що за приписами ст. 6 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування.

До компетенції міських рад та їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху також належить затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов, Правил дорожнього руху та інших нормативних документів; впровадження в межах відповідного населеного пункту автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування, затвердження технічних вимог та завдання до цієї системи; уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів.

Як встановлено судовим розглядом, рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" (зі змінами), розміщеному на Офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету в розділі Єдиний міський реєстр актів, зокрема затверджено Перелік майданчиків, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення платного паркування транспортних засобів, на території м. Харкова, в якому зазначаються їх місцезнаходження, загальна площа, технічне облаштування, кількість місць для паркування транспортних засобів разом з переліком осіб, які уповноважені організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів, далі - Перелік (додаток 3 до цього рішення).

Згідно інформації, наданої КП «Харківпарксервіс», з огляду на зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення в розділі On-line послуги на сторінці Департаменту територіального контролю на офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету за адресою в мережі інтернет, відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (зі змінами) місцем виявлення правопорушення є майданчик для платного паркування за адресою: вул. Пискунівська.

Зазначено, що згідно п.п. 13, 14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.№ 1306, зазначений вище майданчик для паркування:

-позначено дорожніми знаками (дорожні знаки ПДР України 5.38, 5.39, табличками до дорожніх знаків 7.14, 7.6.4);

-обладнано інформаційними щитами щодо порядку та можливості проведення оплати за паркування на майданчику для паркування на майданчику для паркування 2 шт.;

-позначено суцільною синьою (блакитною) смугою.

З наданих Інспектором з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради роздруківок кольорових фотознімків судом встановлено, що вони відображають: дату 04.09.2021 року, час - з 10:56 год. по 11:19 год, GPS-координати місця розташування транспортного засобу, номерний знак НОМЕР_1 .

Дослідивши зазначені фотоматеріали у їх зіставленні з наведеними координатами, суд дійшов висновку, що надана інформація підтверджує факт розташування транспортного засобу «Volkswagen Сaddy», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на майданчику для платного паркування за адресою: вул. Пискунівська, буд. 12, м. Харків.

Отже, відповідачем доведено, що позивач здійснив паркування на майданчику для платного паркування за адресою: вул. Пискунівська, буд. 12, м. Харків.

Крім того, відповідно до п. 14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 (далі - Правила 1342), відведені майданчики для платного паркування обов`язково повинні бути обладнані паркувальними автоматами з розрахунку не менш як один автомат на 20 місць для паркування з обох боків уздовж проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та/або інформаційними знаками про можливість і порядок надання послуги мобільне паркування.

На території міста Харкова запроваджено такі способи оплати (https://parking.kh.city): через мобільний додаток Е-Паркування, смс-паркінг на номер 896(949), додаток Приват 24, телеграм-бот ParkingChatBot.

З пояснень відповідача встановлено, що вказана інформація зокрема наявна на всіх без винятку інформаційних щитах разом з даними про оператора майданчика (КП «Харківпарксервіс») та тарифом на послугу.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що п. 14 Правил 1342 передбачено або обладнання відведених майданчиків паркувальними автоматами або обладнання інформаційними знаками про можливість і порядок надання послуги мобільне паркування. Як зазначено вище у м. Харкові запроваджено «мобільне паркування» через відповідний додаток «Е-Паркування», який можна безкоштовно завантажити через App Store або Play Маркет.

Про обладнання майданчика для платного паркування за адресою: вул. Пискунівська, буд. 12, м. Харків відповідно до вимог пунктів 12, 13, 14, 21 Правил 1342 свідчить інформація, надана оператором відведеного майданчика - КП «Харківпарксервіс».

З огляду на вищевикладене, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що належний позивачу транспортний засіб використовував більше 10 хвилин місце для паркування на майданчику для платного паркування, який був би обладнаний згідно з вимогами законодавства та який містив інформаційні знаки щодо платного паркування на цьому майданчику.

Слід зазначити, що можливе недодержання відповідачем вимог ч. 3 ст. 279-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо нерозміщення на лобовому склі транспортного засобу ні повідомлення, ні копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що надані відповідачем-2 в якості доказів вчиненого правопорушення фотографії розміщені в розділі On-line послуги на сторінці Департаменту територіального контролю та земельних відносин на офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету за адресою в мережі Інтернет: https://www.city.kharkov.ua/uk/gorodskaya-vlast/ispolnitelnyie-organyi/departamentyi/dtk.html, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Отже фотографії, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є електронними доказами, які розміщені в розділі On-line послуги на сторінці Департаменту територіального контролю та земельних відносин на офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету за адресою в мережі Інтернет.

В силу приписів ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд вважає, що надані до відзиву на позов фотографії у паперових копіях з огляду на те, що їх оригінали є загальнодоступними та розміщені на офіційній веб-сторінці Департаменту територіального контролю та земельних відносин на офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету в мережі Інтернет, позивач не обґрунтував сумніву щодо відповідності поданих відповідачем-2 паперових копій фотографій їх оригіналам, а у суду таких сумнівів не виникло, враховуючи сукупність інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що надані відповідачем-2 до відзиву на позов фотографії є недопустимим доказом оскільки не засвідчені в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24.06.1988 року №6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова інспектора з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величко Романом Миколайовичем № АБ 107237 від 11.10.2021 про застосування адміністративного стягнення є законною та винесеною у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Одночасно, судом не встановлено жодних обставин вчинення відповідачем-2 дій, які б свідчили про зловживання ним наданими процесуальними правами, а тому не вбачає підстав для вжиття на вимогу позивача заходів до відповідача-2 з метою запобігання зловживання процесуальними правами через те, що відповідач-2 при здійсненні відправлення відзиву на позов на адресу позивача зазначив невірний номер його телефону, що призвело до затримки доставлення відзиву позивачу.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, Головного спеціаліста - інспектора з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величка Романа Миколайовича про скасування постанови № АБ107237 від 11.10.2021 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величко Романом Миколайовичем.

2. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

4. Відповідачі:

Інспекція з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 7).

Головний спеціаліст - інспектор з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради Величко Роман Миколайович (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 7).

Повне рішення складено 19.01.2022 року.

Суддя Н.В. Новіченко