Справа № 120/4189/21-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4189/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції-Крапівницька Н. Л. Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

25 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.,

представника позивача: Манзюка Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування попередження та припису,

В С Т А Н О В И В :

30 квітня 2021 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до управління Держпраці у Вінницькій області, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №ВН13998/1965/ПД/АВ/П/П125 від 27.11.2020;

-визнати протиправним та скасувати Припис про усунення виявлених порушень №ВН13998/1965/ПД/АВ/П/П від 27.11.2020;

-стягнути з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 понесені судові витрати;

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №ВН13998/1965/ПД/АВ/П/П125 від 27.11.2020, яке винесено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано Припис про усунення виявлених порушень №ВН13998/1965/ПД/АВ/П від 27.11.2020, який винесено на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень) та витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Вінницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарг апелянт зазначає, що положення ст. 4-7 Закону України Про основні заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності дають підстави для висновку, що орган державного нагляду за умови (контролю) може приступити до заходу державного (контролю) за умови надання керівнику суб`єкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі копії посвідчення (направлення) та пред`явлення службового посвідчення осіб, яким доручено здійснити захід. Будь-яких інших вимог і передумов для початку проведення заходу державного нагляду (контролю) чинним законодавством не висувається.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині недотримання вимог закону стосовно проведення інспекційного відвідування, апелянт зазначає, що на момент проведення перевірки відповідачем застосовувалась форма акту, затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 №1338. Отже, на думку апелянта, інспекторами праці використовувались затверджені форми актів, які інспектор праці не уповноважений змінювати та вносити певні корективи.

Також, в апеляційній скарзі апелянт наводить аргументи щодо правомірності дій відповідача під час проведення заходу державного контролю в березні 2021 року.

Крім того, апелянт зауважує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що інспекційне відвідування щодо ФОП ОСОБА_1 проводилося відповідачем в період з 25.03.2021 до 07.04.2021, при цьому, позивач достовірно знав про проведення такого відвідування та мав реальну можливість бути присутнім під час його проведення та надати необхідні для перевірки документи на підтвердження оформлення трудових відносин з найманими працівниками.

Враховуючи вказане, апелянт вважає дії посадових осіб Управління закованими та правомірними, а оскаржувані попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю та припис про усунення виявлених порушень винесені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то на думку апелянта вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки розмір витрат не відповідає критерію розумної необхідності, є завищеними, необґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, враховуючи, що Управління Держпраці у Вінницькій області утримується за рахунок Державного бюджету України та є неприбутковою організацією.

Також, на думку апелянта, витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань.

17.01.2022 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Крім того, представником позивача заявлено клопотання про стягнення на користь ФОП ОСОБА_1 витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином.

Крім того, 25.01.2022 до суду надійшла заява від представника Управління Держпраці у Вінницькій області про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.11.2020 начальником Управління Держпраці у Вінницькій області, відповідно до Положення про Державну службу з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 11.02.2015 № 96, вимог Конвенції Міжнародної організації праці № 81 про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1985-ІV, Конвенції Міжнародної організації праці № 129 про інспекцію праці в сільському господарстві, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1986- IV, пп.3 п.5 Порядку 823, та на підставі листа Теплицької РДА про порушення законодавства про працю в частині неналежного оформлення трудових відносин від 20.10.2020 №7544/17/04, видано наказ №1055-о, яким наказано провести інспекційне відвідування у ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю та фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) за пунктами 3.1; 3.7; 3.9; 3.10; 11.1 форми акту інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року №1338.

02.11.2020 заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області відповідно до наказу по управлінню від 02.11.2020 №1055-о, видано направлення №673/04-03 на проведення інспекційного відвідування з питань контролю за додержанням законодавства про працю на підставі пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №823 ФОП ОСОБА_1 строк проведення заходу визначено з 04.11.2020 по 17.11.2020.

За результатом інспекційного відвідування посадовими особами Управління Держпраці у Вінницькій області складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ВН 13998/1965/ПД/АВ від 17.11.2020, в якому зафіксовані порушення законодавства про працю, а саме: ч. 1 ст.21 КЗпП, ч. 1 та 3 ст.24 КЗпП, ч. 3 ст. 24 Постанови КМУ № 413 та ст. 253 КЗпП.

На підставі вищевказаного Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ВН 13998/1965/ПД/АВ від 17.11.2020, посадовими особами Управління Держпраці у Вінницькій області складено припис про усунення виявлених порушень № ВН 13998/1965/ПД/АВ/П від 27.11.2020 та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № 13998/1965/ПД/АВ/П/П125 від 27.11.2020.

Позивач, не погоджуючись з приписом про усунення виявлених порушень № ВН 13998/1965/ПД/АВ/П від 27.11.2020 та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № 13998/1965/ПД/АВ/П/П125 від 27.11.2020, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Також, суд першої інстанції вказав, що у направленні на проведення інспекційного відвідування не зазначено: місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; тип заходу (плановий або позаплановий); підстави для здійснення заходу.

Тобто, представниками відповідача допущено порушення норм Закону № 877, самостійно визначено місцезнаходження об`єктів діяльності ФОП ОСОБА_1 , у направленні не зазначено підставу проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю). Всі зазначені порушення є безумовною підставою для визнання оскаржуваних попередження та припису протиправними та їх скасування.

Крім того, у порушення положень Закону №877-V та Порядку, управлінням Держпраці у Вінницькій області було прийнято Наказ про проведення перевірки та видано, на його підставі, Направлення на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 без затвердженої форми Акту інспекційного відвідування. Відтак, відповідачу було заздалегідь відомо про порушення норм Закону №877-V.

Відповідно до ч.7. ст.4 Закону №877-У, у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції прийшов до висновку, що посадові особи Держпраці при діючому Порядку №823 не мали права використовувати форму Акту інспекційного відвідування та форму, затвердженого на виконання не чинної Постанови КМУ від 26.04.17 №295.

Окрім цього, судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами відповідача порушено права ФОП ОСОБА_1 , та проігнорована вимога позивача про припинення заходу державного нагляду (контролю) у зв`язку із порушенням посадовими особами відповідача вимог законодавства, однак захід не припинений, а за його результатами складено Акт інспекційного відвідування з використанням форми, яка була затверджена на виконання скасованого скасованої Постанови КМУ №295.

Суд вказав, що порушення зазначеного права позивача та використання не уніфікованої форми Акту інспекційного відвідування є безумовною підставою для визнання оскаржуваних актів відповідача протиправними та їх скасування

Також, судом першої інстанції надано оцінку встановлених в акті інспекційного відвідування порушень та викладено їх спростування встановленими під час розгляду справи обставинами.

Отже, з врахуванням вказаного, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування оскаржуваного попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №ВН13998/1965/ПД/АВ/П/П125 від 27.11.2020 та припису про усунення виявлених порушень №ВН13998/1965/ПД/АВ/П/П від 27.11.2020.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V(далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у ч. 4 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому Законом № 877-Vпорядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті1, статті3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті4, частин першої - четвертої статті5, частини третьої статті6, частин першої - четвертої та шостої статті7, статей9,10,19,20,21, частини третьої статті22цьогоЗакону.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 877-V передбачено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Згідно ч. 5 ст. 2 Закону № 877-V органи Держпраці при проведення заходів державного нагляду (контролю), додержуються принципів державного нагляду (контролю); місця здійснення державного нагляду (контролю); вимог щодо врегулювання окремих питань виключно законами; обмеження у проведеннях заходів нагляду контролю в разі наявності конфлікту інтересів; трактування норм на корить суб`єкта господарювання у разі їх неоднозначного трактування; заборона на вилучення оригіналів документів та техніки; обов`язку збереження комерційної та конфіденційної таємниці; умов проведення планових заходів, розробки методики для визначення критерії ризику; право суб`єкта господарювання на ознайомлення з підставами заходу та отримання посвідчення (направлення) на проведення заходу; вимог до складення наказу, посвідчення (направлення) на проведення заходу та акту за результатами заходу; відповідальність посадових осіб органу державного нагляду (контролю); права суб`єктів господарювання; право на консультативні підтримку суб`єктів господарювання; громадський захист; оскарження рішень органів державного нагляду (контролю); та умови віднесення суб`єктів господарювання до незначного ступеня ризиків у разі не затвердження відповідних критеріїв розподілу.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Підстави для здійснення позапланових заходів передбачені частиною першою статті 6 Закону № 877-V.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 6 Закону № 877-V проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.

На виконання вимог вказаної статті, Кабінет Міністрів України 21 серпня 2019 року затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю № 823 (далі - Порядок №823).

Згідно п.1 Порядку 823 вказаний порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).

Відповідно до п. 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань.

Підставами для здійснення інспекційних відвідувань є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту ( п.п.3 п. 5 Порядку № 823).

При цьому, підпунктами 1, 2, 4-7 пункту 5 Порядку № 823 визначено джерела інформації, а саме: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація:

-ДПС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;

-Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; - фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Пунктами 16, 17, 24 Порядку № 823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Суд першої інстанції в частині визначення підстав для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 прийшов до висновку, що позаплановий захід державного нагляду (контролю) проведено без законних підстав для його проведення, оскільки в даному випадку, у відповідності до норм Конституції України та Закону № 877, мають застосовуватись норми Закону № 877 щодо підстав для проведення позапланового заходу нагляду державного нагляду (контролю), а саме: те що законом № 877 не передбачено такої підстави для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), як рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування, що прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 п.5 Порядку № 823.

Разом з тим, в цій частині колегія судів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частина друга статті 6 Закону № 877-V передбачає можливість, у випадках, визначених частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V, здійснювати проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених статтею 6 цього Закону.

При цьому, питання стосовно підстав для здійснення позапланових заходів не охоплюється положеннями статті 4 Закону №877-V, яка визначає загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), і у її частині четвертій, наводить вичерпний перелік питань, які встановлюються виключно законами.

Враховуючи висновок Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 у справі № 17/81-97, суд першої інстанції правильно зауважив, що усі, окрім передбачених у частині четвертій статті 4 Закону № 877-V, питання, які пов`язані з здійсненням державного нагляду (контролю), зокрема, за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (наприклад, переліку підстав для проведення Держпраці інспекційних відвідувань), можуть урегульовуватись, як законами, так й іншими актами законодавства, в тому числі постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Додатковим підтвердженням цього висновку суду є приписи частини першої статті 259 КЗпП України, яка делегує Уряду України повноваження визначати порядок здійснення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зокрема, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, призначаючи інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з підстав, визначених у Порядку №823 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо дотримання відповідачем процедури проведення перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону №877 перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Частиною 3 ст.7 Закону № 877 встановлено вимоги до інформації, яка має зазначатись у направленні на проведення інспекційного відвідування, а саме: у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Аналізуючи викладені вище положення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зауважує, що ч. 3 ст.7 Закону № 877 визначено чіткій перелік вимог, які в обов`язковому порядку мають бути зазначені у направленні.

Разом з тим, досліджуючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що у направленні на проведення інспекційного відвідування не вказано: місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; тип заходу (плановий або позаплановий), а також підстави для здійснення заходу.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що направлення на проведення інспекційного відвідування не відповідає вимогам ч. 3 ст. 7 Закону №877, у зв`язку з чим відповідачем допущено порушення вимог Закону № 877.

Згідно ч.15 ст. 4 Закону №877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Пунктом 4 Порядку №823 передбачено, що уніфікована форма акта інспекційного відвідування, в якому визначається вичерпний перелік питань, що підлягають інспектуванню, припису, попередження, а також вимоги інспектора праці затверджуються в установленому порядку та оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Разом з тим, відповідачем прийнято наказ про проведення перевірки від 02.11.2020 та видано, на його підставі, Направлення на проведення інспекційного відвідування від 02.11.2020 ФОП ОСОБА_1 без затвердженої форми Акту інспекційного відвідування.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посадові особи Держпраці при діючому Порядку №823 не мали права використовувати форму Акту інспекційного відвідування та форму, затвердженого на виконання не чинної Постанови КМУ від 26.04.17 №295.

При цьому, під час розгляду справи судом встановлено, що Мінсоцполітики прийнято Наказ № 1338 від 18 серпня 2017 року Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів, який було винесено на підставі та на виконання Порядку № 295.

Разом з тим, Порядок № 295 визнано нечинним постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 826/8917/17, а тому, уніфікована форма акту з наказу Мінсоцполітики № 1338, який виданий на виконання постанови КМУ № 295, - не може бути застосована при здійсненні інспекційного відвідування.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування наказу Мінсоцполітики № 1338 від 18.08.2017, виданого на виконання постанови КМУ, визнаної в подальшому нечинною в судовому порядку, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

При цьому, Мінсоцполітики України не внесло зміни до свого Наказу від 18.08.2017р. №1338 Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів та не прийняло новий наказ щодо затвердження форми акту інспекційного відвідування з урахуванням змін законодавства.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що на час проведення інспекційного відвідування позивача, Мінсоцполітики не затвердило, а Держпраці на сайті не оприлюднило форми акта, що згідно пункту 14 Порядку № 823 та статті 10 Закону №877, є підставою недопущення посадових осіб до інспекційного відвідування.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що посадовими особами відповідача порушено права ФОП ОСОБА_1 , та проігнорована вимога позивача про припинення заходу державного нагляду (контролю) у зв`язку із порушенням посадовими особами відповідача вимог законодавства. Разом з тим, як свідчать матеріали справи, інспекційний захід не припинено, а за його результатами складено Акт інспекційного відвідування з використанням форми, яка була затверджена на виконання скасованого скасованої Постанови КМУ №295.

Таким чином, враховуючи відсутність затвердженого та оприлюдненого на власному офіційному веб-сайті уніфікованого форми акту, а також порушення прав позивача під час проведення інспекційного заходу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що проведення перевірки стосовно ФОП ОСОБА_1 здійснено незаконно.

Колегія суддів звертає увагу, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок (зокрема, інспекційного відвідування щодо виявлення неоформлених трудових відносин) може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Тобто, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, та в постановах Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №821/1157/16, від 05 лютого 2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі №807/242/14, від 28 січня 2020 року по справі №818/998/17.

Таким чином, враховуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про протиправність проведення відповідачем інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю є такими, що прийняті всупереч норм чинного законодавства, а отже підлягають скасуванню.

При цьому, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для надання оцінки встановленим під час інспекційного відвідування порушенням, оскільки вказані обставини не підлягають дослідженню судом, враховуючи встановлені обставини справи та висновок щодо незаконності проведення такого інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу апелянта, що предметом позову в даній справі є визнання протиправними та скасування попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №ВН13998/1965/ПД/АВ/П/П125 від 27.11.2020 та припису про усунення виявлених порушень №ВН13998/1965/ПД/АВ/П/П від 27.11.2020, разом з тим, зміст апеляційної скарги в частині викладених обставин щодо проведеного інспекційного відвідування стосується фактично повторного заходу перевірки ФОП ОСОБА_1 , здійснених відповідачем в березні-квітні 2021 року, та не може свідчити про правомірність оскаржуваного попередження від 27.11.2020 та припису від 27.11.2020.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що позивачем не надано документів, які підтверджують вартість та оплату наданих адвокатом послуг, разом з тим, досліджуючи матеріали справи, судом встановлено наявність договору про надання професійної правничої допомоги з встановленими розцінками за годину роботи, акту наданих послуг з зазначенням кількості витрачених годин та виду робіт, на які вони були витрачені, та квитанції про оплату вказаних послуг.

Тобто, в цій частині доводи апеляційної скарги спростовуються наявними матеріалами справи, яким судом першої інстанції надана оцінка.

Також, колегія суддів зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак матеріали справи не містять клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом першої інстанції питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених позивачем обставин на час розгляду справи були відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач вказує на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, які стягнуті судом першої інстанції на користь позивача, разом з тим, аргументів щодо їх неспівмірності апелянт не наводить.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано висновки, викладені в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 січня 2022 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.