Справа № 280/8699/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2022 року м. Дніпросправа № 280/8699/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу апеляційну скаргу апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2021 (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області у якому просив

- визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні позивачу пільгової вислуги років до його календарної вислуги років;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 04.06.1992 по 11.04.1994, з 01.09.1994 по 21.06.1999, з 20.08.1999 по 17.03.2017 у загальній кількості 24 роки 02 місяців 02 днів..

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії вислуги років у пільговому обчисленні - 24 роки 02 місяці 02 дні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області подано апеляційну скаргу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, заявник вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що відмова у направленні документів до Пенсійного фонду України в Запорізькій області ґрунтується на відсутності у позивача необхідних 23 років календарної вислуги. Вказує, що відповідно до наказу від 17.03.2017 №122 о/с позивач звільнений зі служби, на день звільнення вислуга років в календарному обчисленні складає 21 рік 09 місяців 07 днів. Апелянт вважає, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, і не передбачено зарахування до календарної вислуги років вислуги років у пільговому обчисленні.

Відповідачем до суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вказує на безпідставність доводів скаржника та наполягає на обґрунтованості та законності рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 17.03.2017 №122 о/с (по особовому складу) майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні складає - 21 рік 09 місяців 07 днів; у пільговому обчисленні - 24 роки 02 місяці 02 дні.

Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою від 28.02.2020 про призначення/перерахунок пенсії, до якої додав копію паспорту, ідентифікаційного номеру та трудової книжки, для подальшого призначення йому пенсії за вислугою років.

Листом від 03.03.2020 №3-Т/29/01-2020 відповідач повідомив, що підстави для задоволення заяви відсутні у зв`язку із відсутністю календарної вислуги років 23 календарних роки і більше.

Не погодившись із такою відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду .

Застосувавши правову позицію, викладену Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 року у справі 805/3923/18-а, у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18, яка полягає у тому, «в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393», врахувавши, що вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 23 календарних років, суд першої інстанції частково задовольнив вимоги позивача.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок в частині задоволених позовних вимог обґрунтованим, з огляду на наступне.

Спірним в цій справі є питання наявності підстав для вчинення органом Національної поліції дій, направлених на призначення позивачу пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ, у зв`язку з відсутністю у особи передбаченої цим законом календарної вислуги років.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з умов є наявність певної вислуги років.

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII в редакції, чинній на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ, передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, визначено статтею 17 Закону № 2262-ХІІ.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 р. № 393 (далі Порядок № 393) передбачено, що ця постанова прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.

Цією постановою установлені періоди проходження відповідної служби, що зараховуються до вислуги років, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а пунктом третім установлено, які періоди проходження служби зараховуються до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відступивши від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а зазначила, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічна за змістом правова позиція зі спірного питання викладена в постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 в справі № 480/4241/18.

У цій постанові Верховним Судом вказано, що в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Враховуючи приведені правові висновки Верховного Суду, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної (базової) вислуги років, адже вислуга років позивача з врахуванням вислуги років на пільгових умовах становить більше необхідних для призначення пенсії за вислугу років (в календарному обчисленні складає - 21 рік 09 місяців 07 днів; у пільговому обчисленні - 24 роки 02 місяці 02 дні.).

Доводи скаржника стосовно того, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, і не передбачено зарахування до календарної вислуги років вислуги років у пільговому обчисленні, суд визнає необґрунтованими через неврахуванням скаржником приведених вище правових висновків Верховного Суду.

Посилання скаржника на висновки, викладені Верховним Судом в постановах в справах №№ 161/4876/17, 200/2857/19-а, суд визнає незмістовними з огляду на те, що Верховний Суд в приведених вище постановах відступив від таких висновків.

Щодо безпідставності застосування до спірних правовідносин пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1992 № 393 через невідповідність цього нормативно-правового акту Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд вказує, що на можливість застосування Порядку № 393 до спірних правовідносин вказує й Верховний Суд в приведених вище судових рішеннях.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко