Справа № 420/16597/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/16597/21
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

представника апелянта - Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону - Бескровного М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі за позовом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 17 серпня 2021 року про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

10.09.2021 року Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 17.08.2021 року у виконавчому провадженні № 65888163 про накладення на штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що позивачем, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі № 420/12942/20, не виконувалися з поважних причин, у зв`язку із поданням позивачем 03.08.2021 року, тобто до дня прийняття оскаржуваної постанови, заяви про роз`яснення судового рішення у справі № 420/12942/20. У задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено, але позивач буде оскаржувати зазначену ухвалу. Отже, на цей час, виконання рішення суду неможливе через наведену суперечність в застосуванні нормативних актів та відсутність роз`яснення судового рішення у справі № 420/12942/20 в частині визначення нормативного акту, який підлягає застосуванню при проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 неотриманих грошових коштів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 17.08.2021 року.

В апеляційній скарзі Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про не дослідження судом першої інстанції поважності причин невиконання рішення суду. При цьому, у якості поважних причин невиконання рішення суду апелянт вказує на подання ним заяви про роз`яснення судового рішення, подання касаційної скарги, відкриття касаційного провадження у справі №420/12943/20, та подання до Верховного Суду заяви про зупинення виконання судового рішення.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року у справі № 420/12942/20, був частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону:

- визнана бездіяльність військової прокуратури Південного регіону України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року;

- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести нарахування та виплату ОСОБА_1 не отриманих грошових коштів, виходячи з розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року;

- визнана бездіяльність військової прокуратури Південного регіону України щодо не нарахування та не виплати військовою прокуратурою Південного регіону України ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2016 рік відповідно до вимог ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2016 рік та належною грошовою допомогою на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, згідно положень ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- визнана бездіяльність військової прокуратури Південного регіону України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 року по 28.02.2018 року надбавки за вислугу років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» згідно додатку 29;

- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою надбавкою за вислугу років у розмірі 30 відсотків від посадового окладу та належною надбавкою за вислугою років у розмірі 35 відсотків від посадового окладу за період з 04.07.2016 року по 28.02.2018 року, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» згідно додатку 29;

- визнана бездіяльність військової прокуратури Південного регіону України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року;

- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років служби з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року;

- визнана бездіяльність військової прокуратури Південного регіону України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 136 днів з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року;

- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у загальній кількості 136 днів з урахуванням розміру посадового окладу визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №1-223/2018 (2840/18) за період з 26.03.2020 року по 10.09.2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 року, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової прокуратури Південного регіону України щодо не нарахування та не виплати військовою прокуратурою Південного регіону України ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2016 рік та зобов`язання Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2016 рік та належною грошовою допомогою на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року в частині позовних вимог про відмову у визнані протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 р. по 10.09.2020 р. надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури та відмову у зобов`язані Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 04.07.2016 р. по 10.09.2020 р. надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури за період з 04.07.2016 р. по 10.09.2020 р.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року залишено без змін.

02.06.2021 року Одеським окружним адміністративним судом ОСОБА_1 виданий виконавчий лист у справі № 420/12942/20 про зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури за період з 04.07.2016 р. по 10.09.2020 р.

23.06.2021 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 65888163 з примусового виконання виконавчого листа № 420/12942/20 від 02.06.2021 року. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 88).

Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику 23.06.2021 року (а.с. 89) та отримана апелянтом 05.07.2021 року (а.с. 144).

22.07.2021 року Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону була подана касаційна скарга на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року по постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі 420/12942/20, до якої була додана заява про зупинення виконання оскаржуваних в касаційному порядку рішення та постанови (а.с. 13-18). Касаційне провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону було відкрито ухвалою КАС ВС від 12.08.2021 року (а.с. 19-27), в якій касаційний суд не вирішував заяву про зупинення виконання оскаржуваних у касаційному порядку судових рішень. За інформацією ЄДРСР (№102448149), КАС ВС ухвалою від 06.01.2022 року відмовив у задоволені заяви Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про зупинення виконання оскаржуваних у касаційному порядку судових рішень у справі №420/12942/20.

03.08.2021 року апелянт подав до Одеського окружного адміністративного суду заяву про роз`яснення рішення суду першої інстанції у справі №420/12942/20 (а.с. 28-23). При цьому, апеляційний суд зазначає, що у заяві про роз`яснення судового рішення, у якості учасника справи, або осіб, яких може стосуватись судове рішення за наслідками розгляду вказаної заяви, апелянт не зазначив, а ні Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а ні державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А.

13.08.2021 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про роз`яснення рішення у справі №420/12942/20 (а.с. 37-40). Копію вказаної ухвали апелянт отримав 30.08.2021 року (а.с. 36).

17.08.2021 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. прийнята постанова про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. за невиконання судового рішення у справі № 420/12942/20 без поважних причин. В мотивувальній частині постанови зазначено, що станом на 17.08.2021 року рішення суду не виконано, про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що держаний виконавець діяв у спосіб визначений чинним законодавством, на підставі та в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, примусове виконання рішення суду за приписами вказаного Закону розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Згідно з ч.2, 3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як підтверджено матеріалами справи апелянт 03.08.2021 року у справі №420/12942/20 подав заяву, у задоволені якої було відмовлено ухвалою від 13.08.2021 року, про роз`яснення судового рішення в частині визначення нормативного акту, який підлягає застосуванню при проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 не отриманих грошових коштів, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», та з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 № 1-223/2018 (2840/18), за період з 26.03.2020 по 10.09.2020».

Апеляційний суд зазначає, що у виконавчому провадженні №65888163, в межах якого на апелянта був накладений штраф оскаржуваною постановою від 17.08.2021 року, примусовому виконанню підлягав виконавчий лист, за яким апелянт, як боржник, був зобов`язаний нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури за період з 04.07.2016 р. по 10.09.2020 р.

Таким чином, заява про роз`яснення судового рішення не стосується обов`язку апелянта нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури за період з 04.07.2016 р. по 10.09.2020 р.

Відповідно до ч. 4, п. 6 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний: надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Як правильно встановив суд першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, апелянт не повідомив державного виконавця про існування, на думку апелянта, труднощів у виконанні судового рішення у справі № 420/12942/20.

Оскільки частиною 4 ст. 254 КАС України, встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що сам по собі факт подання заяви про роз`яснення судового рішення не є підставою для зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій, вичерпний перелік яких визначено ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що подання апелянтом 03.08.2021 року заяви про роз`яснення судового рішення не може вважатися поважною причиною його невиконання,оскільки, як встановлено апеляційним судом, порушення питання щодо роз`яснення судового рішення не стосувалось зобов`язань, які апелянт мав виконати за виконавчим листом в межах виконавчого провадження №65888163.

Разом з тим, апелянт, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів існування обставин, які б підтверджували поважність причин невиконання вказаного вище виконавчого листа.

Отже, оскільки апелянт без поважних причин не виконав вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2021 року та вимоги виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 420/12942/20 від 02.06.2021 року про зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді у розмірі 1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури за період з 04.07.2016 р. по 10.09.2020 р., а застосування такого заходу реагування, як накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі №420/16597/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2022 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.