Справа № 490/7099/21
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/60/2022 Справа № 490/7099/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі Волошиній Я.І., без участі сторні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2021 року від позивача до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов до відповідача, в якому позивач просить суд поновити строк на оскарження Постанови № 62 від 26.08.2021 року по справі про адміністративне правопорушення; скасувати складену Управлінням державної архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Постанову № 62 від 26.08.2021 року по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що оскаржувану Постанова отримала лише 06.09.2021 року, при розгляді адміністративної справи позивака присутньою не була, тому вважає, що строк на її оскарженні був пропущений з поважних причин.

Вважає дії відповідача щодо притягнення до адміністративної відповідальності є неправомірними, накладене стягнення незаконним та необґрунтованим. Так, у постанові № 62 зазначено, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладене стягнення у розмірі 6800 грн.,

З вказаної постанови вбачається, що при проведенні позапланового заходу перевірки об`єкту нібито реконструкції кв. АДРЕСА_1 вона не допустила працівників ДАБК, що не відповідає дійсності. Вказане рішення про винуватість позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення приймалось на підставі поданих документів та з урахуванням думки головних спеціалістів відділу державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Сороки О.П.

Для розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення позивач Відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради у встановленому законом порядку не викликався.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності позивача, а отже з порушенням його права бути присутнім при її розгляді, що є безумовною підставою для скасування постанови, яка була прийнята за результатами розгляду такої справи, як такої, що прийнята без з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведене спростовує посилання відповідача про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, оскільки належні, допустимі, повні та достовірні докази на підтвердження вказаних обставин відповідачем зібрані не були, а оскаржувана постанова, в свою чергу прийнята з порушенням ст.ст.268, 280 КУпАП.

На вимогу Припису на адресу відповідача було направлено Лист, яким зазначалось, що позивач не знаходиться за місцем, яке зазначено у направленні та не проводить ніяких будівельних чи ремонтних робіт. Перешкоджання щодо проведення перевірки не було зроблене жодним чином.

Додатково посилається, що вона стала власником переобладнаної квартири ще у серпні 2020 року, а припис було винесено у липні 2021 року. Штраф ДАБІ за невиконання вимог припису підлягає скасуванню, якщо припис виданий після реєстрації права власності на збудований об"єкт (ВС/КАС у справі №465/1461/16-а від 02 жовтня 2018 р.)

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 16.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з особливостями позовного провадження, передбаченими ст. 286 КАС України, призначено судове засідання на 14.12.2021 року.

Судове засідання неодноразово відкладалося через неявку представника відповідача, якого було повідомлено судом належним чином.

Від відповідача відзив на позов не надходив.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за йго відсутність , просив просив про задоволення позову з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явивися, про причини неявки суду не повідомив.

Повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з Приписом № 54 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.07.2021 року, винесеним начальником відділу інспекційної роботи управління ДАБК ММР Сорокою О.П., під час позапланової перевірки на об`єкті "реконструкція квартири за адресою АДРЕСА_1 " встановлено, що замовник ( ОСОБА_1 ) належним чином та своєчасно була повідрмлена листом від 15.06.2021 року про проведення 29.06.2021 року заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо перевірки виконання припису від 19.03.2021 року № 13 та не допустила посадових осіб органів ДАБК на об`єут . атакож протягом первірки не надал необхідні документи для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю , що є порушенням пп.а п. 3 ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», пп. 3 п. 11 постанови КМУ № 553 від 23.05.2011 року. З метою усунення виявлених порушень вимагається усунути встановлене порушення шляхом допущення посадової особи управління ДАБК ММР на об`єкт проведення перевірки та надати документи зазначені у листі від 01.02.2021 № 50/22.01-13-21/1 у термін до 26.07..2021 року. Примірник припису одержала ОСОБА_2 з зазначенням, що не згодна з приписом.

Постановою № 62 по справі про адміністративне правопорушення від 26.08.2021 року, винесеною начальником управління ДАБК ММР Туова О.Ю. встановлено, що розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності: акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльностівід 18.08.2021 року № 122/2021, протокол про адміністративне правопорушення від 18.08.2021 р., припис № 80 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18.08.2021 р, документи фотофіксації, -

ОСОБА_2 не виконала вимоги припису від 12.07.2021 року № 54 , не надано доступ до об`єкту перевірки "Реконструкція квартири за адресою АДРЕСА_1 " та не надано необхідні документи для проведення позапланової перевірки, чим порушив вимоги пп.а п. 3 ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», пп. 3 п. 11 постанови КМУ № 553 від 23.05.2011 року. Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч. 2 ст. 188-42 КУпАП. Визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

ОСОБА_2 , є власником кв. АДРЕСА_1 на підставі договру дарування від 18.02.2020 року. Квартира загальною площею 107, 3 кв.м., згідно довідки КП ММБТІ станом на 12.10.2020 року об`єкти самочинного будівництва відсутні.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами.

Згідно положень статті 4 цього Закону об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури. Суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (далі - Порядок № 553).

Відповідно до п. 2 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством.

Згідно з п. 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п. 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю та передбачено перелік підстав для проведення позапланової перевірки. Під час проведення позапланової перевірки підлягають контролю виключно питання, які стали підставою для проведення такої перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.

Повторне проведення позапланової перевірки за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для раніше проведеної позапланової перевірки об`єкта будівництва чи суб`єкта містобудування, забороняється, крім випадків невиконання вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Даних про те, на підставі яких документів чи повідомлень про можливе порушення ОСОБА_2 законодавства в сфері містобудівної діяльності на об`єкті «реконструкція квартири АДРЕСА_1 » посадові особи управління ДАБК ММР були направлені для проведення позапланової перевірки - відповідачем суду не надано.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі пункту 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (далі Порядок № 553) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Відповідно положень пункту 7 Порядку №533, позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, серед іншого: звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

За правилами пункту 9 Порядку № 533, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Згідно пункту 14 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом підпунктів 2 та 3 частини 4 статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:

складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини першої статті 188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, тобто склад, в якому відсутні ознака настання шкідливих матеріальних наслідків.

Суб`єктами правопорушення є громадяни та посадові особи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП, полягає у невиконанні законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю без наявності поважних причин.

При прийнятті спірної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності Управління ДАБК Миколаївської міської ради виходило з того, що позивачем не виконано вимог припису від 12.07.2021 № 54, а саме: не надано доступ до об`єкту перевірки та надати необхідні документи для проведення позапланової перевірки.

Пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання ним повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Проте, які саме слід надати документи, які документи вимагав відповідач "Як необхідін" для проведення позапланової перевірки - у приписі не зазначено та відповідачем пояснень з цього приводу суду не надано.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В порушення вказаної норми, начальник Управління ДАБК Миколаївської міської ради Туова О.Ю., при розгляді матеріалів перевірки від 18.08.2021 р., не з`ясувала наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 188-42 КУпАП, та, обмежившись лише фактом невиконання припису від 12.07.2021 №54, винесла спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26.08.2021р.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що спірна постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає критерію обґрунтованості, передбаченому статтею 2 КАС України, тобто є такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).

Разом з цим, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Управлінням до суду не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів повідомлення позивача про проведення позапланової перевірки в серпні 2021 року , вручення їй акту та припису від 18.08.2021 року - які розглядалися як матеріали справи про адміністартивне правопорушення відносно ОСОБА_1 і про необхідність надати доступ до об`єкта перевірки саме в серпні 2021 року.

При цьому, ст. 242-1 КУпАП України визначено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).

Від імені органу державного архітектурно-будівельного нагляду розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право головні інспектори будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (частини третя - п`ята статті 96-1, частина третя статті 188-42).

Згідно вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, з аналізу наведених положень вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка, зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. В свою чергу, обов`язковою умовою для розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є наявність даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови позивач, як особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності була відсутня при розгляді справи, між тим даних про те, що вона була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи - матеріали справи не містять.

Так, під «письмовим повідомленням» слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й фактичне отримання цими особами цих відомостей, які мають бути їм повідомлені.

Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання їх цією особою.

Слід зазначити, що вказаний висновок щодо змісту терміну «повідомлення» було зроблено ще Верховним судом України у постанові від 17.04.2014р. по справі №6-143цс14.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що позивача, в даному випадку, фактично було позбавлено можливості належним чином ознайомитися з висунутим проти неї обвинуваченням та доказами, приймати участь у перевірках, надавати письмові та усні пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката, чим порушено її право на захист.

Відповідно ж до вимог ст.251 КУпАП: «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.»

При цьому, одночасно необхідно звернути увагу й на те, що аналогічної позиції з подібних питань дотримується і Верховний Суд, зокрема, в своїй постанові від 20.09.2018р. по справі №489/1815/17.

Зазначена правова позиція була висловлена неодноразово Верховним Судом, зокрема у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №822/680/16, та від 31.10.2019 у справі №822/681/16.

Таким чином, судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення Управлінням ДАБК у Миколаївській області здійснювався за відсутності позивача, без відібрання його пояснень з питань, які вказані в оскаржуваній постанові, як факти, що нібито підтверджують наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність, за яке передбачена ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Так, зі змісту постанови про адміністративне правопорушення № 62 від 26.08.2021 року також вбачається, що справа про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності відносно правопорушника ОСОБА_1 розглянута за її відсутності, без відповідного виклику та повідомлення (в постанові є відмітка, що копію постанови надіслано позивачу поштою, проте відсутні будь-які підтверджуючі дані), тобто з порушенням права позивача бути повідомленим та присутнім при розгляді вказаної справи, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови як такої, що прийнята без з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази доходить до висновку про протиправність і передчасність спірної постанови від 26.08.2021 № 62, оскільки остання була прийнята з порушенням вимог ст.ст.268,280 КУпАП та відповідно підлягає скасуванню.

На переконання суду, недопущення посадових осіб уповноваженого органу до проведення перевірки може виражатись як у вчиненні будь-яких активних дій з боку суб`єкта містобудівної діяльності або його представників, які фактично перешкоджають здійсненню такого заходу державного архітектурно-будівельного контролю, так і у пасивній поведінці цього ж суб`єкта, який будучи завчасно обізнаним про день, час і місце її проведення, свідомо, за відсутності на те поважних причин, не створив належних умов для цього, в тому числі, не забезпечив доступ до об`єкта перевірки.

Відповідачем не надано належних доказів того, що ним вчинялися дії щодо належного повідомлення позивача з метою забезпечення його присутності або присутності його представника під час проведення позапланової перевірки об`єкта - 18 серпня 2021 року, або і до 26.07.2021 року, а отже не доведено невиконганян позивачем припису в частині ненадання допуску посадових осіб до об`єкту перевірки.

До того ж, згідно припису Управління ДАБК Миколаївської міської ради від 12.07.2021, позивачу було встановлено строк для усунення недоліків до 26.07. 2021.

Проте, оскаржувану постанову № 62 відносно ОСОБА_1 було винесено начальником Управління 26.08.2021, тобто через місяць встановленого строку, до того ж з врахуванням протоколу , акту та Припису від 18.08.2021 року.

Суд зазначає, що, хоча ця справа стосується адміністративного правопорушення, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Отже порушення встановленого правового механізму забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності нівелювали об`єктивний і справедливий розгляд справи про адміністративне правопорушення, а отже виключає наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд постанові від 11 липня 2018 року справа № 308/8763/15-а ( №К/9901/12342/18).

За таких обставин суд вважає, що відповідачем при проведенні перевірки було порушено вимоги Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінета Міністрів України № 553 від 23.02.2011, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, здійснюють зокрема позапланові перевірки суб`єктів містобудування на предмет дотримання ними під час здійснення будівництва вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності й інших нормативних актів, що регулюють відповідний вид діяльності, та під час здійснення такого контролю мають право на, зокрема, безперешкодний доступ на місце будівництва об`єкта та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.

Вказаному праву контролюючого органу кореспондує право суб`єкта містобудування бути присутнім під час здійснення перевірки або забезпечити присутність своїх представників у разі дотримання посадовими особами порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. У такому разі допуск до проведення перевірки є обов`язком такого суб`єкта містобудування.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2019 року по справі №813/578/17 (№К/9901/5633/17).

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, обґрунтовані та доведені обставини, на які позивач посилається як на підстави своїх позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Як вбачається оспорюваної постанови - вона не підписана позивачем. А отже, оскільки докази своєчасного отримання оскаржуваної постанови відповідачем суду не надано, суд вбачає підстави для поновлення строку на оскарження вказаної постанови до суду , який нею пропущено лише на 3 дні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 139 КАС України, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст. 10, 11, 17, 77, 159-163, 243, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати Постанову начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Туова Олени Юріївни № 08 від 26.08.2021 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП про накладення штрафу у розмірі 6800 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2022 року.

СУДДЯ Гуденко О.А.