Справа № 211/364/22
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/364/22
Провадження № 2-а/211/36/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 січня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за участю: представника позивача Маркози Н.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у залі судових засідань Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, -

встановив:

позивач звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з зазначеним вище адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити за межі України, затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою забезпечення його видворення за межі території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у нього в Україні є сім"я, дружина та дитина, з якою він має намір проживати та планує отримати громадянство України.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народженням - с. Некрашевичі, Корелицького району Гродненської області Республіки Білорусь, прибув до України за паспортом громадянина Республіки Білорусь, востаннє здійснив в`їзд в Україну в 2008 році по паспорту громадянина Республіки Білорусь, та з того часу з території України не виїжджав.

13.01.2022 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримано подання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Управління міграційної поліції від 13.01.2022 № 4/2-67, де зазначено, що згідно отриманої інформації від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, відносно іноземних громадян, які відбувають покарання, встановлено, що 20.01.2022 з Державної установи «Криворізька виправна колонія № 80» звільняється гр. Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 03.12.2020 року Червонозаводським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначеного, в поданні від 13.01.2022 № 4/2-67, вказується на те, що перебування на території України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його суспільно небезпечні діяння, можуть призвести до продовження скоєння кримінальних правопорушень на території України.

Відповідно до характеристики, яка надійшла з Державної установи «Виправна колонія № 80» засуджений ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.11.2018 року., за час утримання в Установах виконання покарань характеризувався посередньо.

13.01.2022 року на адресу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надійшло подання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Управління, з якого слідує, що згідно отриманої інформації від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, відносно іноземних громадян, які відбувають покарання, встановлено, що 20.01.2022 року з Державної установи «Криворізька виправна колонія № 80» звільняється громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , засуджений 03.12.2020 року Червонозаводським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, перебування якого на території України суперечить інтересам національної безпеки України.

06.01.2022 року до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшов лист Служби Безпеки України про проведення спільних заходів, щодо громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого закінчується строк покарання 20.01.2022 року, з посиланням на те, що в подальшому перебування вищезазначеної особи на території України, буде відбуватись з порушенням вимог міграційного законодавства України.

Державною установою «Криворізька виправна колонія №80» на адресу Довгинцівсько-Металургійного МРВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було надано письмове пояснення засудженого ОСОБА_1 , копія вироку Червонозаводським районним судом міста Харкова від 03.12.2020 року, копію довідки про початок та закінчення строку відбування покарання за вироком суду від 03.12.2020 року, копії автобіографії та характеристики засудженого ОСОБА_1 , копію довідки про заохочення і стягнення засудженого.

Так характеристики на засудженого ОСОБА_1 зазначене наступне: «В місцях позбавлення волі знаходиться з 22.11.2018 року, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час утримання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 06.04.2019 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80). За час відбування покрання характеризується негативно.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина 5 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до ч. 3 ст. 9 Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Так, зокрема, відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Так, ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян від 23.09.2008 року, яка набрала чинності 23.09.2008 року, передбачено, що Громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання в`їжджають, виїжджають, прямують транзитом і знаходяться на території держави іншої Сторони без віз на підставі дійсних документів, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

У Додатку 1 до Угоди між Кабінетом Міністрів та Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян,встановлено перелік документів громадян Республіки Білорусь для в`їзду,перебування і пересування територією України: паспорт громадянина Республіки Білорусь, дипломатичний паспорт громадянина Республіки Білорусь, службовий паспорт громадянина Республіки Білорусь, національне посвідчення особи моряка Республіки Білорусь (за наявності суднової ролі або витягу з неї); посвідчення члена екіпажу повітряного судна(за наявності запису в польотному завданні ); свідоцтво на повернення до Республіки Білорусь (для повернення до Республіки Білорусь або транзитного проїзду через територію України з метою повернення до Республіки Білорусь).

Згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян від 23.09.2008 року, громадяни держави однієї Сторони звільняються від реєстрації в компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони строком до 30 днів з дати в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони за наявності в них міграційної карти з відміткою компетентного органу, проставленої під час в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони.

Відповідач востаннє здійснив в`їзд в Україну у 2008 році за паспортним документом громадянина Республіки Білорусь та з того часу не виїжджав.

Відповідач із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував.

Таким чином, відповідач після закінчення у 2008 році граничного періоду тимчасового перебування на території України встановленого законодавством (не більш як 90 днів протягом 180 днів) ухилився від виїзду з України та, не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, чим порушив вимоги ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, та ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Білорусь про безвізові поїздки громадян від 23.09.2008 року.

Положеннями абзацу першого ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передбачено що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення реадмісії за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з положеннями п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців,документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950року,ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що життю, здоров`ю відповідача у країні походження загрожуватиме небезпека.

Отже як вбачається з наданих доказів Відповідач, востаннє здійснив в`їзд в Україну у 2008 році, перебуваючи на території України вчинив злочин за який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, паспорт ним втрачений, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував, тобто законних підстав перебування на території України у нього немає.

Судом під час розгляду даної справи з наявних у справі доказів та наданих учасниками справи пояснень не було встановлено наявності обставин, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача за межі України.

Таким чином, судом встановлено, що Відповідач перебуває на території України без законних підстав, його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у нього відсутній документ, що дає право на виїзд з України, відсутні законні джерела надходження коштів на покриття витрат, пов`язаних з перебуванням останнього на території України, відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

При цьому суд зважає, що ст. 371 КАС України передбачає лише можливість негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, а не його затримання та поміщення у пункт тимчасового перебування, як просить позивач. Тому в частині вирішення негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців не може бути задоволений.

Витрати відповідно до ст. ст. 139, 289 КАС України віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 9, 241-246, 250, 289, 371 КАС України, суд -

ухвалив:

позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України- задовольнити частково.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити рішення до негайного виконання.

Затримати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, з метою забезпечення його видворення за межі території України;

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. В. Ткаченко