Справа № 640/30685/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

10 січня 2022 року м. Київ№640/30685/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши заяву представника третьої особи про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі

за позовомМіжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина»
доМіністерства захисту довкілля та природних ресурсів
провизнання протиправними та скасування дозволу
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет»;

встановив:

Міжнародна благодійна організація «Екологія-Право-Людина» звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-00389 від 05 березня 2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник третьої особи подав письмові пояснення, в яких зауважив, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки інформація про отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет» дозволу на викиди забруднюючих речових в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-00389 від 05 березня 2021 року розміщена на офіційному загальнодоступному інтернет порталі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, а звернення до суду мало місце лише 22 жовтня 2021 року, тобто з пропуском встановленого чинним законодавством строку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі.

Представник позивача надав письмові пояснення, в яких зауважив, що позивачем при зверненні до суду подавалась заява про поновлення строку, в якій останній повідомив суд про те, що про незаконність оскаржуваного дозволу позивачу стало відомо лише після отримання відповідей на запити та опублікування аналізу 13 вересня 2021 року.

В свою чергу представником третьої особи подано письмові пояснення, в яких останній зауважив, що оскаржуваний дозвіл жодним чином не порушує права та законні інтереси позивача, а тому в останнього відсутнє право на звернення до суду за даним позовом.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Окрім того, частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо прийняття Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів оскаржуваного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-00389 від 05 березня 2021 року.

Позивач звернувся до суду з позовом про оскарження вищезазначеного дозволу від 05 березня 2021 року 22 жовтня 2021 року, що підтверджується штемпелем відділення поштового зв`язку на описі вкладення у цінний лист № 800.

В поданих письмових поясненнях на виконання вимог ухвали від 09 грудня 2021 року та заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач зазначає, що йому стало відомо про спірний дозвіл на викиди лише 06 квітня 2021 року коли Міндовкілля на своїй сторінці оприлюднило інформацію про видачу дозволу на викиди та деякі обгрунтування законності видачі такого дозволу. З часу отримання даної інформації МБО «Екологія-право-людина» (ЕПЛ) надіслала до відповідача ряд запитів, отримала відповіді та проаналізувала законність видачі такого дозволу та виявила численні порушення при його видачі, і результат такого аналізу було опубліковано на сайті ЕПЛ 13 вересня 2021 року. Крім того, в серпні 2021 року ЕПЛ стало відомо, що відповідач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про анулювання спірного дозволу на викиди забруднюючих речовин, виданого ТОВ «Коксовий завод «Новомет», в зв`язку з чим ЕПЛ заявляла клопотання про вступ у справу в якості третьої особи на стороні позивача. Однак Харківський окружний адміністративний суд відмовив ЕПЛ в задоволенні такого клопотання, про що ЕПЛ стало відомо лише 08 вересня 2021 року. При цьому позивач зазначає, що саме 06 жовтня 2021 року мав би закінчитися термін позовної давності для звернення із даним позовом, проте ЕПЛ намагалась захистити свій порушений інтерес через вступ у справу в якості третьої особи, утім останній було відмовлено в такому клопотанні. Лише після винесення рішення Харківським окружним адміністративним судом про відмову в задоволенні позову Міндовкілля 7 жовтня 2021 року, ЕСП в свою чергу вирішила звернутись до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою про визнання протиправним та скасування дозволу на викиди.

Оцінюючи викладені позивачем доводи щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Положеннями статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку на звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви або клопотань, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Як вже зазначалось, відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в його ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №420/4352/19 (адміністративне провадження № К/9901/3023/20).

Верховний Суд у своїй постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 826/14417/18 (касаційне провадження № К/9901/7611/19) зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, положення «повинна» (яке міститься у статті 122 КАС України) слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Схожий висновок викладено Верховним Судом у його постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 140/2513/19 (адміністративне провадження № К/9901/4012/20).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд керується практикою Європейського суду з прав людини, яка, в силу приписів частин першої, другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судом як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Зокрема, у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Зазначені висновки Європейського суду з прав людини використовуються і Верховним Судом, що, як приклад, відображено у його постанові від 26 лютого 2020 року у справі №826/14417/18 (касаційне провадження № К/9901/7611/19).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації процесуальних прав у строк встановлений процесуальним законом та судом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд про що останнім зазначається, зокрема, в ухвалі від 20 жовтня 2020 року по справі № 640/18388/18.

Разом з тим, наведені позивачем доводи щодо причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема долученими саме позивачем.

Суд зауважує, що 05 березня 2021 року, безпосередньо після перевірки документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України видало ТОВ «Коксовий завод «Новомет» дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за № -00389.

Надалі, відповідач включив інформацію про підприємство до офіційного реєстру Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, відповідно до якого ТОВ «Коксовий завод «Новомет» включено до реєстру об`єктів, які відносяться до 1-ї групи (об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування) та отримали дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Зазначене безпосередньо підтверджується даними вказаного реєстру, який опублікований на офіційному загальнодоступному інтернет порталі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів (https://mepr.gov.ua/content/perelik-subektiv-gospodarvuvannya-obekt- vakogo-nalezhit-do-i-grupi-vaki-otrimali-dozvoli-na-vikidi-zabrudnyuvuchih-rechovin-v- atmosferne-povitrva-stacionarnimi-dzherelami-v-minprirodi-ukraini-0101-01042017.html, файл 1, пункт 9).

Крім цього, 06 квітня 2021 року на офіційному порталі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів оприлюднено стаття (новина) під назвою «Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ «Коксовий завод «Новомет» виданий відповідно до вимог чинного законодавства», в якій наведено дату видачі дозволу та проведено аналіз відповідача при видачі відповідного дозволу.

З наведеного вбачається, що позивач, як благодійна організація, яка відповідно до власного статуту проводить контроль за екологічною ситуацією та допомагає фізичним та юридичним особам здійснювати захист екологічних прав, повинна була дізнатися про порушення таких прав 05 березня 2021 року, а саме з моменту опублікування оскаржуваного дозволу, а також 06 квітня 2021 року, коли вже опубліковано аналіз законності видачі такого дозволу. При цьому, сам позивач вказує на те, що 06 жовтня 2021 року закінчується термін позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Отже, дізнавшись про наявність оскаржуваного дозволу (як вказує позивач 06 квітня 2021 року), проаналізувавши його та дійшовши висновку про його протиправність в серпні-вересні 2021 року, позивач не позбавлений був можливості звернутися до суду у встановлений статтею 122 КАС України строк. В той же час, як зазначає позивач, рішення щодо звернення до суду ним прийнято після відмови Харківським окружним адміністративним судом у задоволенні позову Міндовкілля про анулювання дозволу на викиди, виданого 05 березня 2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Коксовий завод «Новомет».

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини третьої статті 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, кожна особа розпоряджається своїми правами на власний розсуд, незалежно від рішень чи дій інших осіб.

Вважаючи своє право чи інтерес порушеним оскаржуваним дозволом позивач не позбавлений був можливості звернутися до суду з даним позовом у встановлений строк, незалежно від обставин звернення до Харківського окружного адміністративного суду Міндовкілля з позовом про анулювання дозволу на викиди.

За таких обставин суд приходить до висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з підстав, зазначених в заявах позивача про поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи наведене судом не встановлено наявність у МБО «Екологія-Право-Людина» поважних причин для подання позову поза шестимісячним строком відповідно до статті 122 КАС України, суд вважає що позов Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України та відповідно до вимог частини третьої статті 123 КАС України.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 122, 123, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів про визнання протиправними та скасування дозволу - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядок, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко