Справа № 283/2188/21
Суддя: Хомич В. М.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 283/2188/21
Провадження №2-а/283/2/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку, передбаченому ст.ст. 229 ч. 4, 286 КАС України, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області, інспектора батальйону 2 роти в с. Чайки УПП в Київській області, капітана поліції Прокопенка Євгенія Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Короткий виклад позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів - Управління патрульної поліції в Київській області, інспектора батальйону 2 роти в с. Чайки УПП в Київській області, капітана поліції Прокопенка Євгенія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА № 4574707, винесеної 02.08.2021 інспектором Батальйону 2 роти в с. Чайки УПП в Київській області, капітаном поліції Прокопенком Є.М. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.08.2021 інспектором Батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області, капітаном поліції Прокопенком Є.М відносно нього було винесено постанову серії ЕОА №4574707, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень за те, що він 02.08.2021 керував транспортним засобом з номерним знаком не встановленого зразка, а саме з наліпкою у формі номерного знака, чим порушив вимоги п. 2.9.в Правил дорожнього руху.

У позовній заяві позивач зазначає, що 02.08.2021 близько 13 години керував автомобілем марки «TESLA MODEL 3» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 по автодорозі М07 та був зупинений відповідачем. Після зупинки працівник поліції спочатку повідомив йому про перевищення ним швидкості, а після вимоги про надання доказів на підтвердження даного порушення, працівник поліції зазначив, що у ТЗ номерний знак не відповідає стандартам, про що виніс оскаржувану постанову.

Позивач вважає, що постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки поліцейським жодним чином не перевірялось на відповідність ДСТУ 4278:2004 номерного знака керованого ним автомобіля, а невідповідність номерного знака не зазначена у оскаржуваній постанові; не була призначена та проведена відповідна експертиза, оскільки для встановлення невідповідності номерного знака вимогам ДСТУ або встановлення факту підроблення потрібні спеціальні знання; у оскаржуваній постанові не заначено, який конкретно номерний знак - передній чи задній - не відповідає вимогам стандарту; не зазначено доказів на підтвердження вини позивача. Крім того, інспектор при винесенні оскаржуваної постанови не надав позивачу можливості скористатися юридичною допомогою по телефону.

Позивач, посилаючись на практику ЄСПЛ зазначає, що презумпція невинуватості має бути застосовано до даних правовідносин, а тому тягар доведення вини особи покладається на адміністративний орган, а суд має застосовувати стандарт доказування «поза розумним сумнівом».

Позивач просить скасувати вказану постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі закрити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 06.10.2021 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами ст. 286 КАС України, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено 12.10.2021, яке відкладалось на 15.11.2021, 09.12.2021 та 20.01.2022.

01.11.2021 до суду від представника відповідачів надійшов відзив на позов.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явились.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Доводи позивача

У судовому засіданні 15.11.2021 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав визначених у позові. Зауважив, що відеозапис, який доданий до відзиву не є належним доказом, оскільки оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, яким здійснена фіксація.

Додав, що поліцейські зупинили його за перевищення швидкості, потім поліцейський забрав документи і сів в авто, де й виніс постанову.

На запитання позивач пояснив, що на момент зупинки автомобіля, на нього були такі номерні знаки, які видали у сервісному центрі.

При дослідженні відеозапису, доданого до відзиву на позов, на запитання суду позивач пояснив, що мав на увазі американські номерні знаки, коли казав поліцейському, що «номерний знак десь там валяється», а щодо його вислову про те, «що вже рік чекає, поки його спіймають на наклейку» зазначив, що мав на увазі наклейку, яка мається на автомобілі та свідчить про його належність до клубу Тесли.

Доводи відповідача

У відзиві представник відповідачів зазначив, що твердження позивача у позові не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2.9 «в» ПДР України, ДСТУ 4278:2019, 3650:2019 передбачено вимоги до номерного знака, зокрема, номерний знак має відповідати стандартам; на автомобілі має бути два знаки, виготовлені штампуванням із стрічки з алюмінію або з листового алюмінію.

Інспектором поліції під час зупинки ТЗ, яким керував позивач було встановлено, що передній номерний знак є наклейкою, а такого типу номерний знак не передбачений ДСТУ.

Позивачем не було дотримано вказаних вимог, що підтверджується записом з нагрудного відеореєстратора поліцейського із зафіксованим фактом вчинення адмінправопорушення.

На підставі ст. 258 КУпАП поліцейським було винесено оскаржувану постанову в порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення, тобто в межах чинного законодавства.

З врахуванням практики ЄСПЛ, а також санкції статті, за якою позивача було притягнуто до відповідальності, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не порушував права позивача на захист, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови.

На підтвердження порушення позивачем ПДР, відповідач надав запис із портативного відеореєстратора, посилання на який міститься у п. 7 оскаржуваної постанови, змістом якого і спростовує твердження позивача у позові.

Обставини, встановлені судом.

Зі змісту постанови серії ЕОА №4574707 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.08.2021, винесеної інспектором Батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області, капітаном поліції Прокопенком Є.М. вбачається, що 02.08.2021 о 13 год. 03 хв. на автодорозі М07, 61 км, ОСОБА_1 керував автомобілем «TESLA MODEL 3» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ;з номерним знаком не встановленого зразка, а саме наліпкою у формі днз, чим порушив вимоги п. 2.9.в Правил дорожнього руху. Відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП 850 гривень штрафу (а.с. 7).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля «TESLA MODEL 3» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , дата першої реєстрації - 25.07.2020 (а.с. 10).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом

Між сторонами виник спір щодо правомірності рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У 2019 році були затверджені та з 16.03.2020 введені в дію національні стандарити на номерні знаки України ДСТУ 3650:2019 та 4278:2019, відповідно до яких державні номерні знаки за призначенням поділяються на 15 типів; типи 1, 3-5, 7, 8 та 11-15 поділяються на підтипи: знаки для всіх типів автомобілів - 1-1-1, спеціальні знаки для всіх типів автомобілів, які приводяться в рух електричним двигуном і не мають двигуна внутрішнього згоряння -1-1-2.

Згідно з п. 4.3 ДСТУ 3650:2019 та розділом ІV Вимог до державних номерних знаків транспортних засобів, що затверджені Наказом МВС України від 02 березня 2021 року № 166, знаки, крім знаків типів 2, 6 та підтипів 3-3, 8-2, 12-2, необхідно виготовляти штампуванням із стрічки з алюмінію або з листового алюмінію товщиною не менше ніж 0,8 мм; знаки типів 9 та 10 допускається виготовляти з листової сталі, яка забезпечує потрібну міцність і довговічність знаків; знаки типів 2, 6 та підтипів 3-3, 8-2, 12-2 допускається виготовляти з полістирольної стрічки. На лицьовий бік знаків типів 1, 4, 5, 7, 11, 13-15 та підтипів 3-1, 3-2, 8-1-1, 8-1-2, 12-1 наносять світлоповертальну плівку. Відшарування світлоповертальної плівки від лицьового боку знаків не допускається. Літери, цифри та ребро жорсткості на знаках мають бути рельєфні (опуклі з лицьового боку) з висотою рельєфу не менше ніж 1 мм.

У оскаржуваній постанові зазначено, що позивач допустив порушення п. 2.9. «в» ПДР України, яким передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом (…) без номерного знака або з номерним знаком, що (…) не відповідає вимогам стандартів.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст. 252 КУпАП, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У позовній заяві позивач, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, посилався на те, що поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови не було надано доказів, які б підтверджували, що номерний знак дійсно не відповідає вимогам стандартів або має ознаки підроблення, зокрема, висновок відповідної експертизи; не зазначено, який саме номерний знак має таку невідповідність.

На підтвердження своїх вимог позивач надав фото, на якому зафіксований задній номерний знак та частково відеозапис притягнення його до відповідальності за вказане порушення, при цьому на відео позивача зафіксовано, як він зазначає, що задній номерний знак відповідає стандарту, при цьому з відео встановлено, що працівник поліції чітко вказує позивачу на передній номерний знак, як такий що не відповідає стандарту.

При цьому, позивачем не надано до суду доказів, що підтверджували б ту обставину, на яку посилається він у позові - що автомобіль на момент зупинки мав номерні знаки встановленого законодавством та ДСТУ зразка, як задній, так і передній.

Разом з тим, представником відповідача до відзиву додано відео з нагрудного відеореєстратора поліцейського АА 00989, яким зафіксовано обставини виявлення правопорушення, розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

Суд зауважує, що у п. 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» зазначено номер відеореєстратора АА 00989, а тому доводи позивача про те, що відеозапис, наданий відповідачами до відзиву, є неналежним доказом, є необґрунтованими.

Так, з дослідженого відеозапису (файл - 07:38) судом встановлено, що на час зупинки поліцейськими автомобіля, яким керував позивач, передній номерний знак на автомобілі не відповідав вимогам ДСТУ, хоч за формою та кольором імітував державний номерний знак, однак був лише наклейкою, а не виготовлений з металу з нанесенням світлоповертаючої плівки, як того вимагає ДСТУ.

Крім того, з відеозапису встановлено, що під час зупинки позивач на запитання поліцейського підтвердив, що «є номерний знак, він не знає куди його "причепити", він валяється там (вказавши на задню частину авто)», оскільки при використанні американської рамки під номерний знак, він може відпасти (файл - 01:47).

Доводи позивача щодо відсутності доказів порушення ним ПДР України суд оцінює критично, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що поліцейський після зупинки авто позивача, вказав водієві на причини зупинки та виявлене порушення, водій, як встановлено з відеозапису, не заперечував та підтвердив, що передній номерний знак на автомобілі не є тим, що виданий при постановці ТЗ на облік, а наклейкою, оскільки рамка для номерного знака, яка використовується на авто, не підходить для номерного знака державного зразка.

Оскільки невідповідність номерного знака вимогам стандарту була очевидною, тобто, такою, що могла бути визначена візуально, то посилання позивача на той факт, що поліцейським не було надано відповідного доказу на підтвердження такої невідповідності, зокрема, висновку експерта, суд вважає безпідставним.

Пояснення позивача у судовому засіданні, які були надані ним щодо дослідженого відеозапису, що надано відповідачем, суд вважає неправдивими та маніпулятивними.

Щодо доводу позивача про порушення поліцейським його права на отримання правової допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Із дослідженого відеозапису судом встановлено, що позивачем не заявлялось клопотань про бажання скористатись правовою допомогою, навпаки позивач весь час вказував на те, що в автомобілі знаходяться двоє малолітніх дітей, через яких він перебуває у напрузі та бажає якнайшвидше продовжити рух (файл - 04:27, 08:07).

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р. III Інструкції № 1395)

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення правопорушення.

В той же час, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Доводи позивача про те, що поліцейським було порушено процедуру розгляду справи, оскільки йому була вручена постанова без роз`яснення права на відмову від отримання, підпису постанови, а також без роз`яснення права на її оскарження спростовується дослідженим відеозаписом, що наданий до відзиву (файл - 08:12, 08:30). Також із файл - 01:32 встановлено, що позивач зазначає поліцейському, що «такі постанови оскаржуються і він вже рік чекав, щоб його «зловили на наклейку, щоб потім оскаржити і з постановою готовою їздити». Крім того, саме вручення позивачу поліцейським оскаржуваної постанови, на думку суду, свідчить про забезпечення поліцейським реалізації права позивача на правову допомогу та права на оскарження винесеної постанови.

На підставі викладено, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що відсутні підстави для висновку про те, що суб`єктом владних повноважень було порушено процедуру розгляду справи таким чином, що таке порушення могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Із змісту дослідженої постанови поліцейського встановлено, що така постанова за своїм змістом відповідає встановленим вимогам, зазначені у ній відомості щодо часу, місця та обставин справи відповідають дійсності, оскільки підтверджені позивачем у позовній заяві та відповідачем у відзиві .

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕОА № 4574707 від 02.08.2021 за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то розподіл судових витрат, понесених позивачем, не здійснюється.

Керуючись ст.ст.9,19,72-77,241-246,255,286, КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області, інспектора батальйону 2 роти в с. Чайки УПП в Київській області, капітана поліції Прокопенка Євгенія Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2022.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Київській області, юридична адреса: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 19, 04128.

ОСОБА_3 , адреса служби: АДРЕСА_2 .

Суддя В. М. Хомич