Справа № 357/13076/21
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

представників позивача - Наріжнього О.А., Вовк К.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора рядового поліції роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області УПП Кузьменко Володимира Сергйовича, Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом представник Наріжній Олександр Анатолійович до інспектора рядового поліції роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області УППКузьменко Володимира Сергйовича, Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області про скасування постанови, мотивуючи тим, що 20.10.2021 р. близько 12:00 ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) здійснював рух на автомобілі марки «КІА RIO», номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Бориспільська, 7, с. Гора Бориспільського району Київської області, не порушуючи правил дорожнього руху, його зупинила машина патрульної поліції з якої вийшов відповідач інспектор рядовий поліції роти З БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області УПП Кузьменко Володимир Сергійович та попросив пред`явити йому для огляду водійське посвідчення. На вимогу патрульного він дістав свій телефон та відкрив додаток «Дія» в якому містилась електронна версія його водійського посвідчення. Патрульний оглянув посвідчення після чого останній здійснив дії в своєму планшеті і повідомив позивачу, що постановою суду від 28.09.2021 року його позбавлено права керувати ТЗ, після дій патрульного в додатку «Дія» посвідчення зникло, про що його повідомив відповідач. Позивач відразу повідомив працівнику поліції, що йому не було відомо про винесену постанову від 28.09.2021 року щодо нього, якою ОСОБА_1 було позбавлено права керування ТЗ та застосовано штраф у розмірі 10200 грн., також повідомив, що його ніхто не повідомляв про розгляд вищезазначеної постанови Білоцерківського міськрайонного суду в передбаченому законом порядку, а тому підстав вважати, що позивач не має права керувати ТЗ в останнього не було.

Аргументи та доводи позивача, інспектор Кузьменко В.С. проігнорував та виніс щодо нього постанову ЕАО № 4927698, якою наклав на останнього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Оскільки підставою для застосування до позивача стягнення стали відомості щодо наявності постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2021 року по справі №357/5976/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, вважає, що в діях позивача відсутній склад адмінправопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не був поінформований належним чином про існування постанови по справі №357/5976/21, а тому і не усвідомлював свою протиправну поведінку, а оскільки відповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП настає за наявності умислу, який в даному випадку відсутній, слід констатувати відсутність складу адміністративного правопорушення.

Також звертає увагу суду, що посвідчення водія в позивача не вилучали, в додатку «Дія» водійське посвідчення весь час було прикріплене до особистого кабінету. Також наголошує, що при розгляді протоколу щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній не був присутній, копію постанови суду не отримував, виконавче провадження не відкривалось, а тому підстав вважати, що ОСОБА_3 позбавлений права керування ТЗ в позивача не було. Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія постанови серії ЕАО № 4927698 про адміністративне правопорушення від 20.10.2021 р., винесену інспектором батальйону З роти рядовим поліції Кузьменком Володимиром Сергійовичем Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП у Київській області за ч.4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста), та закрити справу про адміністративне правопорушення ( а. с. 1-6 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судовоїсправи міжсуддями від 04.11.2021 року (а. с. 54 ) головуючим суддею визначеноОрєхова О.І.та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 05.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 15.11.2021 року ( а. с. 59-60 ).

21 грудня 2021 року за вх. № 60037 засобами електронного зв`язку судом отримано відзив від відповідача інспектора Кузьменко Володимира Сергійовича, в якому просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи наступним.

Вважає, що твердження Позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставнимита необгрунтованими.

Згідно Постанови, винесеної інспектором роти № 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області рядовим поліції Кузьменком В.С., 20.10.2021 р. о 11 год. 46 хв. в Київська обл., с. Гора, вул. Бориспільська, 7, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом KIA RIO, н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування. Позбавлений Білоцерківський міськрайсуд 28.09.2021 р., чим порушив п. 2.1.а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною четвертою статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Внаслідок чого, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 20400 гривень.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( частина 1 статті 9 КУпАП).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»: поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

На відео з нагрудної камери поліцейського зафіксований сам факт правопорушення та порядок розгляду оскаржуваної постанови.

Позивача було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, скористатися будь-яким з прав Позивач бажання не виявив.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського жодним чином не підтверджує твердження Позивача з приводу того, що останній пред`явив посвідчення водія на право користування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, у інспектора роти №3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області рядового поліції Кузьменка В.С. відсутні повноваження щодо внесення та зміни будь-яких відомостей в додаток «Дія». Також слід зазначити, що батальйон патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції не уповноважений вносити будь-які зміни в додаток «Дія», що підтверджується копією положення про бтальйон патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції.

Тому твердження Позивача з приводу того, що в нього було посвідчення водія в додатку «Дія» і після маніпуляцій поліцейського в додатку «Дія» воно зникло, не знаходить свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП - Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також звертає увагу суду, що на момент винесення поліцейським постанови, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП уже набрало законної сили та на момент винесення постанови, у суді апеляційної інстанції не оскаржувалось.

Також слід звернути увагу і на той факт, що на момент подання відзиву позивачем не подано апеляцію на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2021 року.

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами ( а. с.72-77 ). До відзиву відповідачем було додано ДВД-диск.

20 січня 2022 року за вх. № 24 74 судом отримано відповідь на відзив, який підписаний представниом позивача Вовк Костянтином Васильовичем , в яому наголошував, що позивач не міг і не мав можливості вважати себе позбавленим права керування ТЗ, оскільки не знав і не був належним чином повідомленим про постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 28.09.2021 року, якою він позбавлений права керування ТЗ, що виключає його прямий умисел (вину) на вчинення інкримінованого йому правопорушення. Ці доводи позивачем були повідомленні відповідачеві і при винесені постанови, проте він їх свідомо ігнорував.

Також, додатково повідомляє, що позивач оновивши 05.11.2021 року додаток «Дія» виявив, що водійське посвідчення не було в нього вилучено. Водійське посвідчення прикріплено до головної сторінки та має статус «дійсне», про що свідчить роздруківка (Скріншот) з додатку.

Це не є доказом того, що позивач не був позбавлений права керування ТЗ, проте це є доказом того, що позивач дійсно на момент здійснення руху ТЗ, мав підстави вважати, що він не позбавлений права керувати транспортним засобами.

Розгляд справи двічи відкладався ( а. с. 62, 100-102), останнього разу на 27.01.2022 року.

В судовому засіданні представники позивача Наріжній О.А. та Вовк К.В., кожний окремо, піддтримали позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили адміністративний позов задовольнити. Судові витрати просили залишити за позивачем.

Відповідачі інспектор рядовий поліції роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області УПП Кузьменко Володимир Сергйович та Батальйон патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, суд вважає можливим розглянути дану адміністративну справу у їх відсутність з урахуванням позиції викладеної у відзиві на адміністаривний позов позивача ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 04.11.2021 р., що підтверджується штампом суду (а.с. 1), щодо оскарження постанови від 20.10.2021 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, так як адміністративний позов позивач направив на адресу суду засобами поштового відправлення 29.10.2021 року, про що в матеріалах справи свідить відповідний поштовий конверт ( а. с. 53 ).

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 20 жовтня 2021 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що 20.10.2021 року о 11 год 46 хв. в Київська область, с. Гора, вул. Бориспільська, 7, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом KIA RIO, н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування. Позбавлений Білоцерківський міськрайсуд 28.09.2021 р., чим порушив п. 2.1.а) Правил дорожнього руху, скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною четвертою статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність ( а. с. 8-10 ).

Оскаржувальна постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ЕАО № 4927898 була винесена 20.10.2021 року інспектором рядовим поліції роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області УПП Кузьменко Володимиром Сергйовичем.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звертаючись до суду з відзивом на адміністративний позов позивача, в обгрунтуванні правомірності винесення оскаржуваної постанови, відповідач надав відеозапис.

Так, в п. 7 постанови зазначено, що до постанови додається Б/к АІ 00019 ( а. с. 9).

Отже, такий доказ має бути обов`язково вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване як в автоматичному режимі так і не в автоматичному режимі.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду в постанові від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17.

Отже, відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення правил дорожнього руху, є належним доказом, якщо в постанові є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17.

Крім того, доказом порушення ПДР України не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16- а.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис, містить відомості про вчинення правопорушення позивачем ОСОБА_1 .

Так, встановлено, що позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністартивної відповідальності за керував транспортним засобом KIA RIO, н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування. Позбавлений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 28.09.2021 року, що підтверджується відповідною постановою, яка міститься в матеріалах справи ( а. с. 45-49 ).

Як встановлено та не спростовано в судовому засіданні представниками позивача, постанова Білоцерівського міськрайонного суду Київської обалсті від 28.09.2021 року не була оскаржена.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Обгрунтовуючи протиправною та скасування оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що він не був обізнаний про таку постанову.

Оскільки позивач керував транспортним засобом будичи позбавленим права керування на підставі рішення суду, яке на момент складання оскаржуваної постанови набрало законної сили, то посилання позивача, що та постанова є протиправною, безпідставні.

Отже, відповідач встановиши порушення з боку водія, а саме те, що останній керує транспортним засобом будичи позбавленим права керування, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання позивача в позові та представників в судовому засіданні на те, що позивач не був обізнаний про наявність постанови суду про позбавлення права керування, так як не був присутнім при її винесенні не заслуговує на увагу з наступного.

Так, як встановлено в судовому засіданні та не спростовано представниками позивача, що після складання протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адмністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, останній був повідомлений, що матеріали адміністративної справи будуть скеровані до суду для розгляду.

З наявної в матеріалах справи копії адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд неодноразово направляв судові повістки ОСОБА_1 на адресу, яку вказив правопорушник та встановлена працівником поліції, яка була зазначена в протоколі.

Однак, дійсно поштові конверти поверталися до суду, де працівниками пошти причину повернення було зазначено, як адресат відсутній за вказною адресою.

Але, незважаючи на відсітність останього при розгляді адміністративної справи в суді та не знання про прийняте рішення судом щодо позбавлення права керувати транспортними засобами не є підставою для звільнення від відповідальності.

Крім того, будучи обізнаним про складання постанови про притягнення до відповідальності та направлення справи до розгляду в Білоцерівський міськрайонний суд, ОСОБА_1 повинен був цікавитися свою справою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яа задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім цього, на офіційному сайті «Судова влада України» у режимі онлайн фіксується дата і час кожного судового засідання всіх справ, які розглядаються судами України, за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії розгляду.

Отже, позивач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості дізнатися про стан своєї справи у суді, однак цим знехтував, тому посилання позивача, що не був обізнаний про постанову суду, якою був позбавлений права керування, а тому притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП безпідставно, не заслуговують на увагу.

Згідно ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

У відповідності до вимог ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правпорушення ( а.с. 24 ), документи ( права ) не вилучалися, оскільки були в Додатку «Дія», про що зазначено у вказаному протоколі.

Враховуючи зазначене, працівниками поліції не було вилучено у позивача водійське посвідчення.

Тому, посилання позивача на те, що працівники повинні були вилучити у нього посвідчення, не заслуговують на увагу з вищенаведеного.

Стосовно посилань позивача, що працівники поліції повинні були внести відомості в Додаток «Дія» щодо позбавлення водійських прав позивача не заслуговує на увагу, так як працівники поліції не уповноважені вносити будь-які зміни до такого Додатку.

Отже, не дізнавшись про результати розгляду судом матеріалів щодо розгляду протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, позивач ОСОБА_1 свідомо цим знехтував та продовжив керувати транспортним засобом.

Ignorantia juris non excusat або ignorantia legis neminem excusat (з латинської «незнання закону не є виправданням (ні для кого)») - правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону просто лише тому, що вона не знала про нього.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

Крім того, в судовому засіданні представники позивача просили залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 90, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора рядового поліції роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області УПП Кузьменко Володимира Сергйовича, Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області про скасування постанови, - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Інспектор рядовий поліції роти 3 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області УПП Кузьменко Володимир Сергйович ( адреса місцезнаходження: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Олега Кошового, 4 );

Відповідач: Батальйон патрульної поліції у м. Борисполі УПП в Київській області ( адреса місцезнаходження: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Олега Кошового, 4 ).

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2022 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов