Справа № 560/7626/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7626/21

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчик О.М.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

12 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4376531 від 20.06.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4376531 від 20.06.2021 року, винесену інспектором відділення поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Цмикайлом І., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4376531 від 20.06.2021 року, винесену інспектором відділення поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Цмикайлом І., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП закрито.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ( місце знаходження: 29017 м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот) гривень 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головним управлінням Національної поліції у Хмельницькій області подано до суду апеляційну скаргу, у якій апелянт зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, інспектором відділення поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Цмикайлом І.П. 20.06.2021 року була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4376531, на підставі якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за те, що він 20 червня 2021 року близько 10 год. керував транспортним засобом "MITSUBISHI Pajero Sport" в с. Стріхівці, не пристебнутий паском безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 ПДР України.

Ця обставина підтверджується копією постанови серії ЕАН №4376531від 20.06.2021 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності прийнятого рішення, чим не виконано процесуального обов`язку доказування.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ним, п.2.3.в ПДР України, оскільки він не був пристебнутий ременем безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Колегія суддів зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

Позивач заперечує порушення ним п.2.3.в ПДР України та зазначає, що під час руху він був пристебнутий ременем безпеки і лише після його зупинки він відстібнувся, в той же час, жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України надано не було, а тому правомірність винесення оскаржуваної постанови відповідачами не доведено.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку щодо недоведеності відповідачами, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП, що свідчить про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4376531 від 20.06.2021 року.

Що стосується вимог про стягнення на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме, витрати щодо сплати судового збору в сумі 908 грн, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі з огляду наступне.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір згідно з квитанцією № ПН2383282 від 09.06.2021 року на суму 908 грн.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2021 року встановлений в розмірі 2270 грн.

Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви позивачем становив 454 грн 00 коп.

Відтак, помилковим є висновок суду першої інстанції, що на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області судовий збір в сумі 908 грн.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що порядок повернення надміру сплаченого судового збору визначається чинним законодавством та не передбачає можливості розгляду цього питання під час розподілу судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат в сумі 908 грн. прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення питання розподілу судових витрат, рішення в цій частині необхідно скасувати з прийняттям постанови про стягнення з відповідача на користь позивача 454,00 грн. сплаченого судового збору за подання адміністративного позову з наведених вище підстав.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2021 року скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 908 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) 00 коп. сплаченого судового збору за подання адміністративного позову.

В решті рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2021 року у справі № 560/7626/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.