Справа № 308/1497/18
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1497/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Петрецького С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Живицького В`ячеслава Антоновича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом згідно з яким просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 4257/30500/17 винесену 07.02.2018 року заступником начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицьким В.А., згідно якої її визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що жодного автомобіля іноземної реєстрації, ні комерційного призначення, ні для особистих потреб ніколи, ні за яких обставин, в тому числі 12.03.2016 року, на митну територію України не ввозила та не переміщувала, в тому числі в режимі «транзит», такого автомобіля за кордоном у власність не набувала. Легковий автомобіль марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , в митному режимі «транзит» вона не могла ввезти і через те, що у неї відсутнє посвідчення водія, і вона не вміє керувати транспортним засобом, а також через те, що її фінансовий стан не дозволяє їй придбати автомобіль. Крім того, у неї відсутня віза, яка дає їй право на відвідування країн Євросоюзу. Для підтвердження її слів достатнім було витребування в митного чи прикордонного органу Словаччини інформації чи перетинала вона на зазначеному транспортному засобі державний кордон Словаччини на виїзд з України, оскільки в будь-якому випадку, якщо їй ставиться в вину, що вона ввозила автомобіль в Україну через митний пост «Ужгород» вона повинна була перетнути кордон із Словаччиною. Про це нею зазначалось в запереченні на протокол про порушення митних правил, однак відповідачем дане було проігноровано і вказано на те, що для митного органу не має значення, хто переміщував транспортний засіб через кордон сусідньої держави.

Також посилається на те, що згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України чітко визначено, що ввезення транспортного засобу в Україну здійснюється власником або уповноваженою ним особою з поданням оригіналів та копій документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб та право на його користування. Проте протокол про порушення митних правил від 22.12.2017 року не містить інформації хто є власником автомобіля марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , при тому, що відмічено, що автомобіль пройшов «зелений коридор». На це вказувалося під час розгляду справи митним органом, однак митний орган ухилився від з`ясування даного питання, оскільки при належному опрацюванні такої інформації гарантовано було б встановлено, що ОСОБА_1 до зазначеного транспортного засобу не мала та не має жодного відношення.

Також позивач наголошує на тому, що оскаржуваною постановою жодним чином не підтверджено та не обґрунтовано, що легковий автомобіль марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , ввезений в митному режимі «транзит» є автомобілем комерційного призначення, а товаром такий автомобіль вважатися не може.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити, з підстав, викладених у позові. Позивач зазначила, що в автомобілі «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , сиділа збоку як пасажир, і підсіла в нього в нейтральній зоні на прохання своєї куми . Кума попросила допомогти людині. У Словаччину вона не виїзджала, кордон не перетинала. У нейтральну зону з України її завезли на одному автомобілі де вона пересіла в інший автомобіль на якому і заїхала в Україну. Паспорт на кордоні вона дала людині у формі і не знала , що завозить автомобіль. Додала , що не могла завозити автомобіль , бо водійського посвідчення немає, а людей з якими їхала в автомобілі в Україну вона не знає взагалі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Також у матеріалах справи наявний відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що постанова у справі про порушення митних правил є обґрунтованою та такою, що винесена із дотриманням норм адміністративного та митного законодавства.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови в справі про порушення митних правил № 4257/30500/17 від 07.02.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Згідно ч.1 та ч.4 ст. 529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень ст. 458 МК України порушенням митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно приписів ч.1 ст.489 МК України та ст. 280 КУПАП посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту постанови встановлено, що 22.12.2017 року о 10 год. 02 хв. у зону митного контролю ділянки «В`їзд в Україну» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «Renault Megane break», р.н.з. Чехії НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , у якому в якості пасажира перебувала громадянка України ОСОБА_1 .

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, внаслідок чого встановлено, що 12.03.2016 року о 14 год. 12 хв. через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , з метою транзиту. Однак, станом на 22.12.2017 року вказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значиться.

Відповідно до ст.90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Статтею 93 МК України визначено, що товари, транспортні засоби, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів, поміщених у цей режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

У відповідності до ч.5 ст.102 МК України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Судом встановлено та стороною не заперечується факт несвоєчасного вивезення за межі України вищезазначеного транспортного засобу.

Позивач в судовому засіданні заперечує факт ввезення нею автомобіля марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 на митну територію України. Стверджує, що вищевказаний автомобіль не ввозився нею на територію України і вона не має до вказаного транспортного засобу жодного відношення, у даному автомобілі вона сиділа збоку від водія і перебувала виключно як пасажир.

Дане твердження спростовується наявною в матеріалах справи інформацією про факт перетину позивачкою державного кордону саме цим транспортним засобом та витягами з баз даних.

Згідно правил ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору ("зелений коридор"), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів.

Відповідно до п. 11 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Згідно п.1.1, п. 3.1 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року № 1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України", зареєстрованого в Мін`юсті України 25.11.2005 № 1428/11708, У разі ввезення ТЗ, знятих з реєстраційного обліку у відповідних реєстраційних органах іноземних держав чи України, якщо ТЗ були зареєстровані в таких органах, або нових ТЗ на митну територію України з метою транзиту власник (уповноважена особа) пред`являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів: ВМД, заповнену відповідно до заявленого митного режиму транзиту через митну територію України; що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Виходячи із встановленого законодавством порядку митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами з метою транзиту автомобіль марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , був оформлений у режим транзиту на особу, яка пред`являла цей транспортний засіб для митного контролю, декларувала (у даному випадку усно) транспортний засіб та подавала відповідні документи, у яких була зазначена власником чи уповноваженою особою, тобто на гр. ОСОБА_1 .

Визначальним при оформленні зобов`язання про транзит є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою. За умови неподання позивачем документів, які підтверджують право власності на автомобіль у посадової особи митного органу була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №308/6260/17. Крім того, такої ж позиції дотримується і Восьмий апеляційний адміністративний суд, зокрема в постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 448/1019/16-а.

При цьому, твердження ОСОБА_1 щодо відсутності у неї посвідчення водія та візи, як підстави для задоволення позову, суд уважає такими , що не заслуговують на увагу, оскільки такі документи не входять до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Як убачається з наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 від 22.12.2017 року, ОСОБА_1 пояснила, що завозила 12.03.2016 року транспортний засіб марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , на прохання своєї куми ОСОБА_3 .

Однак, у подальшому, у запереченні на протокол про порушення митних правил, складений відносно ОСОБА_1 , а також згідно позовної заяви ОСОБА_1 заперечує факт ввезення транспортного засобу марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , на територію України з метою транзиту.

З урахуванням інших досліджених у судовому засіданні доказів, які підтверджують факт ввезення ОСОБА_1 12.03.2016 року транспортного засобу марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , з метою транзиту, суд уважає, твердження позивача про те, що вона не ввозила вказаний транспортний засіб є спробою уникнути відповідальності за вчинене порушення митних правил.

Що стосується тверджень позивача про те, що транспортний засіб марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , не є транспортним засобом комерційного призначення, і не є товаром, у розумінні п. 57 ч.1 ст. 4 МК України, і може бути ідентифікований або як транспортний засіб комерційного призначення або як транспортний засіб особистого користування, оскільки стаття 4 МК України чітко дає визначення тому, що є товаром, а що транспортним засобом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 57 ч.1 ст. 4 МК України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Таким чином, до поняття товари включаються будь-які речі, у тому числі транспортні засоби особистого користування.

В свою чергу ч.3 ст. 470 МК України (станом на час виявлення правопорушення) передбачала відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачі їх без дозволу органу доходів і зборів.

Також суд вважає помилковим твердження позивача про те, що строки накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови закінчилися, оскільки перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 МК України, не є вичерпним.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб`єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Отже, правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «транзит», та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Митний кодекс України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, що пов`язані з тривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують Закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки, в даному випадку, особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2018 року (справа 607/12366/15-а).

Оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 4257/30500/17 від 07.02.2018 року винесена відповідачем в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином аналізуючи вищезазначені законодавчі приписи, встановивши фактичні обставини справи та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд приходить до висновку, що факт ввезення ОСОБА_1 транспортного засобу марки «VW Golf», р.н.з. Словаччини НОМЕР_1 , та перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами, доказів наявності підстав для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил позивач не надала, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил № 4257/30500/17 від 07.02.2018 року, якою громадянку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України не має, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 241-246, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАСУкраїни, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Живицького В`ячеслава Антоновича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук