Справа № 286/4035/21
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/4035/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду та просить поновити пропущений строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та скасувати постанову серії БАА №824908 від 23.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою її - ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.ч.5,6 ст.121,ч.ч.1,2 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., мотивуючи тим, що 17.12.2021 нею було отримано постанову державного виконавця Лосенко Н.В. про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2021 про стягнення з неї за постановою серії БАА №824908 від 23.09.2021 штрафу в розмірі 6800 грн.. Вказана постанова була направлена їй простою кореспонденцією. При зверненні до державного виконавця їй було надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вказаної постанови серії БАА №824908 у справі про адміністративне правопорушення від 23.09.2021, винесеної інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Мороз Євгенієм Миколайовичем, її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 5 та 6 ст. 121 ,ч.ч.1,2 ст. 122, ст.125 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано штрафу в розмірі 3400 гривень із зазначенням, що в разі несплати штрафу протягом 15 днів підлягає стягненню штраф в подвійному розмірі в сумі 6800 гривень.

Постанову серії БАА №824908 у справі про адміністративне правопорушення від 23.09.2021 інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Мороза Євгенія Миколайовича вона вважає не законною і такою, що підлягає скасуванню, так як вказаних у постанові порушень Правил дорожнього руху не допускала, докази її вини у вчиненні зазначених у постанові адміністративних правопорушень відсутні та у постанові про накладення на неї адміністративного правопорушення не зазначені.

При цьому вказала, що дійсно їй належить мопед «Сузукі», який нею не реєструвався за порадою продавця вказаного мопеда, так як скутер не відноситься до механічних транспортних засобів та мопедів, у відповідності до п.1.10, 2.13 ПДР, що механічний транспортний засіб -транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Належний їй мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 48 куб.см., а тому, на належному їй мопеді були відсутні реєстраційні номери. Вказаним мопедом вона 23 вересня 2021 року біля 22 години з застебнутим мотошоломом керувала за селом (біля 1 кілометра) Листвин Коростенського району. Рухаючись з села Рудня Словечанської ОТГ Коростенського району Житомирської області від своїх дітей до свого буднику АДРЕСА_1 . Назустріч їй по дорозі рухався автомобіль з включеним дальнім світлом фар, який її осліпив, і вона зупинилася. Коли вона зупинилася, то в автомобілі загорілися проблискові маячки і до неї підійшов чоловік в міліцейській формі, в руках якого був ліхтарик, який представився поліцейським патрульної служби Морозом Євгенієм . Він наказав їй переїхати на сторону, де стояв автомобіль, що вона і зробила. Після чого інспектор став пред`являти до неї претензії, що вона керує мопедом без реєстраційного номера та не має реєстраційного посвідчення, щоб вона телефонувала і привезли гроші. Коли вона з плачем відповіла, що грошей у неї немає, то Мороз Євгеній сказав другому поліцейському, який також вийшов з автомобіля та підійшов до них, щоб він включав відеокамеру та став звинувачувати її в керуванні мопедом в нетверезому стані. Вона продовжувала говорити, що грошей у неї немає, а протокол можна поїхати та скласти дома, в селі вона дасть згоду на освідування, що йти в автомобіль не буде, оскільки боялася. Поведінка поліцейського до неї, враховуючи, що був пізній час, було темно, безлюдне місце за селом, її дуже розхвилювала, вона стала плакати та не керувати своєю мовою, а також не придаючи значення, що говорив їй далі Мороз Євгеній . Їй стало страшно і вона включила мотор та поїхала з місця.

Вважає, що відповідачем при винесенні постанови не з`ясовано повно, всебічно та об`єктивно всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчинені, не зазначено відповідних доказів. Відповідач не перевірив належність скутера до транспортних засобів - механічних транспортних засобів або до мопедів.

Також, викладені у постанові висновки про вчинення нею зазначених адміністративних правопорушень, не відповідають фактичним обставинам справи та в її діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених за ч.2 ст. 126, ч.ч.5,6 ст. 121, ч.ч.1,2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Ррозгляд справи про адмінправопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП є взагалі незаконним та з перевищенням службових повноважень, так як відповідно до ст. 121 КУпАП справи про вказане правопорушення розглядаються районними у місті чи міськрайонними судами.

Крім того, оскаржувана постанова не містить, жодних даних щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Представником відповідача - Головного управління Національної поліції в Житомирської області подано відзив на позовну заяву, в якому він просить справу розглядати без його участі та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, так як вимоги є безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 289 КупАП позивачем пропущено строк оскарження адміністративної постанови, який не може перевищувати десять днів з дня винесення постанови. Із змісту постанови вбачається, що вона була винесена 23.09.2021, а позовна заява про скасування постанови написана та подана до Овруцького районного суду Житомирської області 21.12.2021. Тобто, строк оскарження адміністративної постанови, в порушення ст. 289 КУпАП, перевищує десять днів.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 23.09.2021 позивач, рухаючись по вул. Центральній в с. Листвин Словечанської ОТГ, на незареєстрованому мопеді марки «Suzuki», не маючи права керувати таким транспортним засобом, без мотошолому, при повороті не ввімкнула покажчик повороту відповідного напрямку та перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки.

При винесенні постанови позивач відмовилася надавати документи, що посвідчують особу та документи на право керування транспортним засобом.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач вважає, що скутер не відноситься до механічних транспортних засобів та мопедів, оскільки має двигун з робочим об`ємом до 48 куб. см.

Частина 4 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Правилами дорожнього руху визначено термін «транспортний засіб» та «мопед», під якими розуміється «пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів» та «двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт», відповідно.

Тобто, транспортний засіб «Suzuki», яким керувала ОСОБА_1 , має потужність двигуна 49 куб.см., а отже є транспортним засобом та вимагає отримання посвідчення водія відповідної категорії на його керування. Зазначений факт підтверджується копією талону на транспортний засіб, яку додає позивач до адміністративного позову.

Враховуючи вказані обставини, інспектор СРПП старший лейтенант поліції Мороз Є.М. мав обгрунтовані підстави зупинити транспортний засіб та винести постанову на позивача.

Поряд з цим, при зупинці позивача, поліцейські виявили у неї - водія ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), про що ОСОБА_1 й сама повідомила працівникам поліції, однак від проходження освідування відмовилася.

Також зазначає, що позивач підтверджує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відео, яке додається та яке стало доказом у справі № 286/3275/21. При накладенні стягнення необхідно враховувати обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Так, зі змісту постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 07.12.2021 у справі № 286/3275/21 вбачається, що на ОСОБА_1 23.09.2021 складено адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та суд постановив ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Тобто, обтяжуючою обставиною у постанові від 23.09.2021 серії БАА № 824908, відповідно до ч. 6 ст. 35 КУпАП, визнається вчинення правопорушення в стані сп`яніння та зазначена постанова винесена правомірно.

В подальшому ОСОБА_1 завела мопед та, всупереч законній вимозі поліцейського залишитися на місці події, поїхала у напрямку місця проживання.

Доказом вчинення вказаного адміністративного правопорушення є відеозапис із нагрудної камери поліцейського, що додається.

Вважає, що поліцейський Мороз Є.М. діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про Національну поліцію» та КУпАП, виконуючи свої службові обов`язки, а отже в його діях відсутні будь-які неправомірні дії.

При зупинці позивачу було роз`яснено причину зупинки та повідомлено про вчинене правопорушення. Також останню було ознайомлено з правами, однак від підпису у постанові ОСОБА_1 відмовилася.

Окремо наголошує, що позивачем не надано ніяких доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором СРПП відділу поліції № 1 Коростенського РУН ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Морозом Є.М., було з`ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкціями застосованих до позивача статтей КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. Таким чином, постанова серії БАА № 824908 від 23.09.2021у справі про адміністративне правопорушення є обгрунтованою та законною.

Відповідь на відзив позивачем не надавалася.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази та врахувавши доводи сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №824908 від 23.09.2021 вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч.ч.5,6 ст. 121, ч.ч.1,2 ст.122 та ст. 125 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 3400 грн., за те, що вона 23.09.2021 о 21 год. 53 хв. в с. Листвин по вул. Центральна Словечанської ОТГ керувала мопедом марки «Suzuki», без реєстраційного номера, не маючи права керування даним транспортним засобом, який не зареєстрований в уповноваженому органі МВС, в незастебнутому мотошоломі, не включаючи покажчики поворуоту, також пересікла суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушила п.п.2,1 (а), 2,3 (г), 2.9 (в), 8.5, 29в та 8.5 ПДР України

Об`єктивною стороною правопорушень, за які було притягнуто до відповідальності позивача, є керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака (ч.6 ст.121 КУпАП), керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП), порушення вимог розмітки проїзної частини доріг (ч.1 ст.122 КУпАП), порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку (ч.2 ст.122 КУпАП), порушення правил користування мотошоломами (ч.5 ст.121 КУпАП) та інші порушення Правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу (ст. 125 КУпАП).

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 8, 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національнуполіцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечуєїх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністюексплуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, серед яких і те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху України (ПДР)_останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний, порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 1.10. ПДР під "механічним транспортним засобом" розуміється транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Буквальне тлумачення наведеного визначення не дає прямої і виключної відповіді на те, які транспортні засоби відносяться до механічних, а які ні. Тим більше друге речення не містить таких слів як "виключно" або "тільки", тому сказати, що цей термін застосовується виключно або тільки щодо тракторів, самохідних машин і механізмів, а також тролейбусів та транспортних засобів з електродвигуном потужністю понад 3 кВт не можна.

Тому упершу чергу, слід застосовувати визначення ПДР термінів "транспортний засіб" та "мопед". Під якими розуміється "пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів" та "двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт", відповідно.

Згідно з п.2.13 ПДР до транспортних засобів категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 кум.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт. При цьому, пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. Вказане свідчить про те, що до категорія А1 належать транспортні засоби, зокрема скутери з електродвигуном потужністю до 3 до 4 кВт, позаяк саме вони належать до механічних транспортних засобів у розумінні законодавства. На ці транспортні засоби право керування передбачає наявність дозвільних документів.

Правила дорожнього руху визначають механічний транспорт як транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Оскільки мопед і скутер мають двигун з робочим об`ємом до 50 см3 чи електродвигун потужністю до 4 кВт - вони є механічними транспортними засобами та підлягають обов`язковій реєстрації. Якщо ж потужність електродвигуна перевищує 4 кВт, то такі мопед чи скутер теж треба реєструвати, але вже в категорії А, тобто як мотоцикли.

Згідно з ПДР, всі механічні транспортні засоби повинні в обов`язковому порядку бути зареєстровані протягом 10 днів після їх придбання, одержання чи переобладнання (п.п. 30.1), а керування транспортним засобом, що не був зареєстрований у сервісномуцентрі МВС, забороняється законом (п.п. 2.9).

Тобто, враховуючи вищевикладене, скутер марки ««Suzuki», з робочим об`ємом двигуна до 49 кубічних сантиметрів, вважається згідно національних ПДР саме "механічним транспортним засобом" та підлягає обов`язковій реєстрації. Відповідно положення пункту 2.1. ПДР повною мірою застосовуються і до водіївмопедів марки ««Suzuki», з робочим об`ємом двигуна до 50 кубічнийсантиметрів, яким керував позивач.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутихмотошоломів ( п.2.3 «г» ПДР). Відповідно до п. 2.1 «А» ПДР водіймеханічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водієвізабороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, а також без номерного знака (п.2.9 «в» ПДР).

Відповідно п. 8.5 ПДР дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Попереджувальними сигналами є: сигнали, що подаються покажчиками повороту або рукою (п.9.1а ПДР).

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесеннямпокриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесятинеоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положенням ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що стягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмеженьшвидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніхзнаків та розміткипроїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїздупішохіднихпереходів, ненадання переваги у русіпішоходам на нерегульованихпішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохіднимидоріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 125 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді попередження за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби уразі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національнуполіцію» законодавець закріпив, що поліцейський зобов`язаний поінформувативодія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальнимописом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Підставою вимоги у водія, тобто позивача, пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України вказано саме порушення ним ПДР України. Тобто, вказана підстава, що передбачена п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, згідно якого поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпногопереліку підстав). Відповідно інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у посадової особи відповідача в спірних правовідносинах не було.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичнідані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цідані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякізлочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17, поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Переглянутий в судовому засіданні DVD-R диск з відеозаписом події, яка мала місце 23.09.2021 за участю ОСОБА_1 не дає чіткої змоги суду встановити факт порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення правил користування мотошоломом, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг та порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, оскільки на відео зафіксовано лише момент спілкування інспекторів з позивачем після її зупинки. Це свідчить, що фіксація правопорушення здійснювалася не безперервно, в супереч вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999.

Згідно до п. 4 та п. 5 Розділу II вищевказаної Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор уруках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.Тобто, відеозйомка з використанням портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів працівниками поліції ведеться безперервно. Відповідна правова позиція з цього питання висловлена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 21б/522б/16-а (2- а/216/33/17).

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів факту порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення правил користування мотошоломом, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг та порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України, а саме: порушення правил користування мотошоломом, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг та порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, вимоги посадової особи відповідача до неї про пред`явлення документів, в тому числі посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб не грунтуються на законі та відповідно в діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ст. 125, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, оцінюючи причини поважності пропуску позивачем строку для оскарження постанови, суд відмічає наступне.

У постанові серії БАА №824908 від 23 вересня 2021 року (п. 9) зазначено, що особа, притягнута до адміністративної відповідальності від підпису та отримання копії відмовилася. Копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. № 14820/211-2021 від 24 вересня 2021 року.

Суд не може покласти в основу рішення по справі посилання представника відповідача в частині обізнаності позивача з фактом винесення постанови відносно нього, оскільки вона сама відмовилася від отримання її копії, що є достатньою підставою вважати причини пропуску строку на оскарження неповажними, з огляду на наступне.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною другою статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у частині другій статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач оскаржувану постанову в день її прийняття фактично не отримувала. Відповідно до копії спірної постанови, з відміткою про її отримання, таку постанову позивачем було отримано 20 грудня 2021 року в Овруцькому ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Протилежного суду не надано. До суду з позовом позивач звернулася 21 грудня 2021 року, тобто, із дотриманням десятиденного строку.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року в справі №755/7433/19 та від 12 червня 2020 року у справі № 686/28291/19.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, за встановлених обставин справи та визначеного правового врегулювання, беручи до уваги доводи сторін та оцінюючи надані ними докази, суд приходить до висновку про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 824908 від 23.09.2021, у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч.ч.5,6 ст. 121, ч.ч.1,2 ст. 122 та ст. 125 КУпАП, про наявність підстав для задоволення позову та закриття провадження по справі.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 454 гривень в дохід держави, який відповідно до ст.139 КАС України слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №824908 від 23.09.2021.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №824908 від 23.09.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч.ч.5,6 ст. 121, ч.ч.1,2 ст.122 та ст. 125 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 3400 грн., визнати протиправною та скасувати.

Справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Житомирській області (, адреса місцезнаходження юридичної особи: 10031, м. Житомир вул.Старий Бульвар, 5/37), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 454 гривні.

На рішення суду до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Л. Гришковець