Справа № 200/6070/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року справа №200/6070/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 р. у справі № 200/6070/21 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, треті особи: Державний кадастровий реєстратор відділу у Волноваському районі Донецької області Налбат Марія Олександрівна, Державний кадастровий реєстратор відділу у Тельманівському районі Донецької області Супроненко Вікторія Вікторівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, заборону вчиняти певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - відповідача), треті особи: Державний кадастровий реєстратор відділу у Волноваському районі Донецької області Налбат Марія Олександрівна, Державний кадастровий реєстратор відділу у Тельманівському районі Донецької області Супроненко Вікторія Вікторівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила: визнати протиправними дії, а саме складання листа № 31-5-0.2-1823/2-21 від 20 квітня 2021 року з зазначенням у ньому недоліками у землевпорядній документації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області вимагати встановлення обмежень ДСанПіН 2.2.2.028-99 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0176, :04:000:0175; заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області застосовувати заходи впливу на позивачку за відмову від встановлення обмежень ДСанПіН 2.2.2.028-99 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0176 та :04:000:0175.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права просив, рішення скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позов.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд визнав, що скарги на рішення кадастрового реєстратора розглянуті відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, проте суд не навів норми права, що передбачають саме такий спосіб розгляду скарг і надання за результатами розгляду скарг рекомендацій скаржникам.

Суд у своєму рішенні відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо заборони відповідачу вимагати встановлення обмеження на земельні ділянки :04:000:0176 та :04:000:0175, отже, на думку апелянта, відповідач керуючись цим рішенням вправі вимагати встановлення обмежень.

У листі № 31-5-0.2-1823/2-21 від 20 квітня 2021 року зазначено, що відповідач, розглянувши скарги на рішення кадастрового реєстратора, встановив недоліки не у рішеннях кадастрового реєстратора, а у її технічній документації.

Фактично, суд погодився з тим, що державний кадастровий реєстратор правильно вимагав у своїх рішеннях про відмову у реєстрації земельних ділянок, встановлення обмежень на земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ). Апелянт зазначає, що суд мав надати обґрунтований висновок щодо правильного застосування ДСанПіН 2.2.2.028-99, а саме чи мають ці правила застосовуватись лише в межах населених пунктів, на землях житлової та громадської забудови, чи також і за межами населених пунктів на землях сільськогосподарського призначення. Отже, у рішенні суду наявні суперечливі висновки, якщо рішення кадастрового реєстратора щодо необхідності встановлення обмежень на земельні ділянки суд вважає правильним, і вказівки у листі щодо встановлення обмежень у технічній документації також правильні то не може бути правильним не встановлювати обмеження і не виправляти технічну документацію.

У оскарженому листі відповідача рекомендовано усунути недоліки технічної документації, а саме встановити обмеження на земельні ділянки відповідно до рішень про відмову у внесенні відомостей про земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ). в той час, коли відомості про дані земельні ділянки було внесено рішенням іншого кадастрового реєстратора ОСОБА_5 . Таким чином, суд вважає правомірними рекомендації відповідача виконати вказівки не чинного рішення ОСОБА_6 про відмову у реєстрації земельних ділянок, яке втратило чинність в момент прийняття рішення ОСОБА_5 про реєстрацію земельних ділянок без встановлення на них обмежень.

Також, суд зазначив що встановлення обмежень не впливає на право власності на землю. Таким чином, якщо встановлення обмежень на земельні ділянки не має юридичних наслідків, так само і не встановлення обмежень не має юридичних наслідків, отже рішення кадастрового реєстратора ОСОБА_6 про відмову у внесенні відомостей без встановлення обмежень на земельну ділянку і у такому випадку є протиправним, отже і рекомендації відповідача виконати вказівки ОСОБА_6 теж протиправні. Крім того згідно ч.3 ст. 207 Земельного кодексу України у зв`язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон, втрати, завдані власникам землі підлягають відшкодуванню. Отже, висновок суду, щодо того що встановлення обмежень не мають наслідків щодо права власності на землю не відповідають даній нормі закону.

Апелянт вважає помилковим висновок суду щодо не порушення прав позивача діями відповідача, а саме вимоги, заявлені на майбутнє.

Оскаржуване судове рішення яким рекомендації від посадової особи суб`єкту господарської діяльності, щодо встановлення обмежень на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не визнано протиправними, не вплинуло на звільнення з посади начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_7 , яка підписала оскаржуваний лист від 20.05.2021 №31-5-0.2-1823/2-21, проте, висновки суду першої інстанції можуть використовувати інші посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, як обґрунтування правомірності втручання у діяльність розробників землевпорядної документації у спосіб що перебуває за межами ст. 186 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 є сертифікованим інженером-землевпорядником, кваліфікаційний сертифікат від 23.01.2013 № 001146.

На замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 власниці та спадкоємиці земельних ділянок, ОСОБА_1 , як сертифікований інженер - землевпорядник розробила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних вказаних вище земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Чермалицької сільської ради (за межами населенного пункту) Волноваського району Донецької області та подала її в електронному вигляді з відповідним клопотанням для її реєстрації в державному земельному кадастрі.

16.02.2021 державний кадастровий реєстратор прийняв рішення про відмову у внесенні відомостей № РВ-021.

22.02.2021 ОСОБА_1 , за допомогою електронних сервісів Держгеокадастру в Національній кадастровій системі (программному забезпеченні Державного земельного кадастру, повторно подала клопотання заяву про державну реєстрацію земельних ділянок ЗВ-021 та ЗВ-021, що розташовані на території Чермалицької сільської ради Ворлноваського району Донецької області та перебувають у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (спадкоємець ОСОБА_3 ), додатком до якого був корегувальний лист з відповідними поясненнями щодо кожного пункту, що були підставою відмови у рішенні від 16.02.2021, а також технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для ведення особистого сілянського господарства на території Чермальцької сільської ради Волноваського району Донецької області.

Державним кадастровим реєстратором 01 березня 2021 року за результатами розгляду вказаного клопотання (заяви) від 22.02.2021 було прийнято рішення № РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру.

Підставою відмови у рішенні стало, зокрема те, що на кадастровому плані земельної ділянки не відображено межу частини демельної ділянки, на яку поширюється дія обмежень у використанні земельної ділянки та в Переліку обмежень (санітарно-захисну зону навколо кладовища - ст. 114 ЗкУ, Державні санітарні правила та норми" Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України" ДСанПіН 2.2.2.028-99 Затверджені Постановою Головного державного санітарного лікаря України 01.07.1999 № 28, Наказ Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів № 173 від 19.06.96.

10.03.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із клопотанням про державну реєстрацію земельних ділянок ЗВ-021 та ЗВ-021, що розташовані на території Чермалицької сільської ради Ворлноваського району Донецької області та перебувають у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (спадкоємець ОСОБА_3 ).

10.03.2021 державним кадастровим реєстратором відділу у Волноваському районі Головного управління Державного земельного кадастру Налбат Марією Олександрівною, за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 про державну реєстрацію земельних ділянок від 10.03.2021, відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внесені до Державного земельного кадастру з кадастровими номерами :04:000:0176 та :04:000:0175, що підтверджується витягами з державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с. 21-26).

15.03.2021 позивачка звернулась до Держгеокадастру України зі скаргою про протиправність дій державного реєстратора ОСОБА_6 , що виражені в прийнятті рішень про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру № РВ-021 від 16.02.2021 та № РВ-021 від 01.03.2021. Просила провести службове розслідування по факту умисного прийняття протиправного рішення РВ-021 від 01.03.2021 від 01.03.2021 державним кадастровим реєстратором Відділу Держгеокадастру у Тельманівському районі Донецької області Супруненко Вікторією Вікторівною (а.с. 14-зв. бік а.с. 15).

Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області розглянувши за дорученням Держгеокадастру від 07.04.2021 № К-1015/0-0.21-2664/6-21, скаргу від 15.03.2021, листом від 20.04.2021 № 31-5-0.2-1823/2-21, повідомило позивача, про те, що вказані рішення є правомірними, оскільки в документації із землеустрою відсутні відомості щодо обмежень.

У листі позивачу запропоновано відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державний земельний кадастр", протягом одного місяця, вжити заходів щодо приведення у відповідність до законодавства Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Чермальцької сільської ради (за межами населенного пункту) Волноваського району Донецької області та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Чермалицької сільської ради(за межами населенного пункту) Волноваського району Донецької області з урахуванням зауважень, викладених у рішеннях про відмову у внесенні відомостей (змін до них) від 01.03.2021 № РВ-021 та № РВ-021, а також щодо внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0176т та :04:000:0175. Даним листом також попереджено позивача про те, що у випадку не вжиття заходів щодо приведення у відповідність до законодавства згаданої вище Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) буде розглянуто питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності державного кадастрового реєстратора відділу у Волноваському районі Головного управління ОСОБА_5 , а також буде подано до дисциплінарної комісії Держгеокадастру інформації та документів, що свідчать про розробку документації із землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 із порушенням земельного законодавства (а.с. 8-10).

Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з того, що лист відповідача має лише рекомендаційний характер з роз`ясненням наслідків не виконання таких рекомендацій, будь яких правових наслідків для позивача не створює. Також, позивачем заявлені вимоги до суду на майбутнє.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд зазначає, що спірним питанням є правомірність дії відповідача із складання листа від 20.04.2021 № 31-5-0.2-1823/2-21, прийнятого за результатами розгляду скарги позивача від 15.03.2021, із зазначенням недоліків у землевпорядній документації, правомірність вимог відповідача у вказаному листі щодо встановлення позивачу обмеження ДСанПіН 2.2.2.028-99 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0176, :04:000:0175 та наявність у відповідача права на застосування до позивача заходів впливу вищезазначеним листом.

За змістом статті 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" вирішено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення, а також установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються (абзац третій пункту 1, пункт 5 постанови).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з підпунктом 31 пункту 4 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) наділена повноваженнями розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно із пунктами 7, 9 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Отже, згідно до статті 122 Земельного кодексу України, Головне управління в порядку визначених повноважень розпоряджалось землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Донецької області з 01 січня 2013 року до 27 травня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 7 липня 2011 року № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI), державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 5 ст. 5 зазначеного Закону встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до ст. 9 Закону № 3613-VI основними повноваженнями кадастрового реєстратора є: здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевірка на відповідність поданих документів вимогам законодавства; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання цих книг; внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надання відмови щодо внесення; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; надання відомостей із Державного земельного кадастру й відмови в наданні; виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передання органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомостей про земельні ділянки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок № 1051).

Згідно пунктів 3 - 5 Порядку, Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом № 3613-VI та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Положенням п. 10 та 12 Порядку № 1051 встановлено, що відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Перелік відомостей, що включається до Державного земельного кадастру визначено у п. 24 Порядку № 1051, відповідно до якого до Державного земельного кадастру вносяться, зокрема, такі відомості про земельні ділянки: 1) кадастровий номер згідно з пунктом 30 цього Порядку; 2) місцезнаходження (адреса); 3) опис меж із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності; 4) площа; 5) міри ліній по периметру; 8) дані про якісний стан земель та бонітування ґрунтів згідно з підпунктами 7 і 9 пункту 22 цього Порядку; 10) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель): категорія земель згідно з підпунктом 6 пункту 22 цього Порядку; цільове призначення згідно з документацією із землеустрою; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель згідно із частиною п`ятою статті 20 Земельного кодексу України; 10-1) код (номер) масиву земель сільськогосподарського призначення згідно з підпунктом 6-1 пункту 22 цього Порядку, до складу якого входить земельна ділянка; 11) склад угідь згідно з підпунктом 7 пункту 22 цього Порядку із зазначенням контурів, координат поворотних точок, геометричних параметрів, назв, адрес будівель, споруд та інженерних мереж, їх облікових номерів, визначених відповідно до пункту 30-2 цього Порядку, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 12) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки згідно з пунктом 23 цього Порядку; 14) нормативна грошова оцінка: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; дата проведення нормативної грошової оцінки земель; 15) інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку: назва та дата розроблення документації із землеустрою, відомості про її розробників; назва, дата та номер рішення про затвердження документації із землеустрою, найменування органу, що його прийняв, електронні копії відповідних документів; інформація про документи, на підставі яких встановлено нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці, до складу якої входить земельна ділянка, згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; 16) інформація про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 67 Порядку № 1051 внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр". Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку. Документація із землеустрою, технічна документація з оцінки земель, що подаються у паперовій формі, засвідчується підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, відповідального за якість робіт із землеустрою, в електронній формі - його кваліфікованим електронним підписом.

Згідно п. 110 Порядку № 1051 для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Пунктом 111 Порядку № 1051 встановлено, що державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Відповідно до п. 73 Порядку № 1051, державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру:

1) розглядає її разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, та перевіряє: відповідність документів вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку;

2) за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91-137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.

Державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення в паперовій формі (у разі подання заяви у паперовій формі) або в електронній формі (у разі подання заяви в електронній формі) через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держгеокадастру, представлену у формі Інтернет-сторінки.

У разі коли заявник особисто отримує рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, він пред`являє Державному кадастровому реєстраторові паспорт або інший документ, що посвідчує особу, а у разі звернення уповноваженої заявником особи - також документ, що підтверджує її повноваження діяти від імені заявника. Документ, що підтверджує повноваження діяти від імені іноземної особи, повинен бути легалізований в установленому законодавством порядку.

Тобто, державний кадастровий реєстратор - це службова особа, суб`єкт владних повноважень, що здійснює всі необхідні дії з ведення Державного земельного кадастру, який при отриманні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинен перевірити подані документи на відповідність, в тому числі, вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку № 1051, зокрема, приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей.

Суд зазначає, що державний реєстратор може відмовити у реєстрації земельної ділянки, в тому числі, у випадку невідповідності поданих документів вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку № 1051 та подання документів не в повному обсязі.

Матеріали справи свідчать, що державним кадастровим реєстратором Супроненко В.В. за результатами розгляду поданих позивачем документів було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру № РВ-021 від 16.02.2021 та № РВ-021 від 01.03.2021.

Суд зазначає, що вказані рішення позивачем в судовому порядку не оскаржувались, у тому числі в межах вказаної справи.

За положенням п. 223-224 Порядку № 1051, Держгеокадастр розглядає скарги на рішення Державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію земельної ділянки (крім випадків, коли щодо земельної ділянки наявний судовий спір).

Територіальні органи Держгеокадастру розглядають скарги: 1) на рішення про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про об`єкти Державного земельного кадастру; 2) щодо виправлення технічної помилки у відомостях Державного земельного кадастру, яка була допущена органом, що здійснює його ведення; 3) на рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора (крім рішення про державну реєстрацію земельної ділянки); 4) щодо надання відомостей Державного земельного кадастру.

За змістом п.225 Порядку, рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру та його територіальних органів протягом 30 календарних днів з дня доведення до відома особи рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Держгеокадастру можуть бути оскаржені до Держгеокадастру протягом 30 календарних з дня доведення до відома особи рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Строк розгляду та вирішення скарги Держгеокадастром та його територіальними органами становить 30 календарних днів з дня її надходження в письмовій формі з обґрунтуванням продовження строків не пізніше ніж за три робочих дні до останнього дня строку, визначеного в абзаці третьому цього пункту.

У разі коли розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності Державного кадастрового реєстратора, а також залучення скаржника чи інших осіб, Держгеокадастр та його територіальні органи можуть продовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржнику. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів з дня її надходження.

Відповідно до п. 228 Порядку, за результатами розгляду скарги Держгеокадастр та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки або про відмову в державній реєстрації земельної ділянки, прийнятого з порушенням вимог законодавства, та проведення державної реєстрації земельної ділянки; внесення відомостей (змін до них) про об`єкт Державного земельного кадастру та виправлення технічної помилки, допущеної державним кадастровим реєстратором; скасування рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, прийнятого з порушенням вимог законодавства; надання відомостей Державного земельного кадастру; тимчасове блокування доступу Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру; анулювання доступу Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру; притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Держгеокадастру;

3) залишення скарги без розгляду.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

За положенням п. 230 Порядку, Держгеокадастр та його територіальні органи залишають скаргу без розгляду та повертають її заявнику, якщо: 1) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 2) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених пунктом 227 цього Порядку; 3) є рішення цього органу з того самого питання; 4) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 5) закінчився встановлений пунктом 225 цього Порядку строк подання скарги.

За п. 231 Порядку, Держгеокадастр та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 2) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 3) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 4) під час розгляду та вирішення скарги буде встановлено факт дотримання вимог законодавства в рішеннях, діях або бездіяльності Державного кадастрового реєстратора або територіального органу Держгеокадастру.

Отже, у разі не згоди з рішенням Державного кадастрового реєстратора, особа має право подати скаргу до Держгеокадастру або територіального органу. За результатами розгляду скарги, Держгеокадастр та його територіальні органи приймає передбачене Порядком № 1051 мотивоване рішення.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було подано скаргу на рішення про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру № РВ-021 від 16.02.2021 та № РВ-021 від 01.03.2021, до Держгеокадастру України, яка була розглянута Головним управління Держгеокадастру у Донецькій області за дорученням Держгеокадастру від 07.04.2021 № К-1015/0-0.21-2664/6-21.

Розглянувши скаргу, відповідач листом від 20.04.2021 № 31-5-0.2-1823/2-21, повідомив позивача, про те, що вказані рішення є правомірними, оскільки, як вже зазначалось, у документації із землеустрою відсутні відомості щодо обмежень та позивачу було запропоновано відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державний земельний кадастр", протягом одного місяця, вжити заходів щодо приведення у відповідність до законодавства Технічної документації.

Лист відповідача від 20.04.2021 № 31-5-0.2-1823/2-21 не може вважатись обґрунтованим рішенням прийнятим у відповідності до Порядку № 1051.

Таким чином, відповідач в порушення вимог Порядку № 1051 не прийняв жодного рішення за результатами розгляду скарги позивача від 15.03.2021.

Отже, дії відповідача в частині складання листа № 31-5-0.2-1823/2-21 від 20 квітня 2021 року є протиправними.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення та визначення підстав, за яких приймається рішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень ст.9 КАС України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права, а саме: зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про про протиправність дій державного реєстратора Супруненко Вікторії Вікторівни, що виражені в прийнятті рішень про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру № РВ-021 від 16.02.2021 та № РВ-021 від 01.03.2021, та прийняти передбачене законодавством рішення.

Щодо вимог позивача про зобов`язання заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області вимагати встановлення обмежень ДСанПіН 2.2.2.028-99 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0176, :04:000:0175 та заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області застосовувати заходи впливу на позивачку за відмову від встановлення обмежень ДСанПіН 2.2.2.028-99 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0176 та :04:000:0175, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Відповідно до наказу Мінагрополітики від 28.07.2017 № 392 "Про затвердження Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодизиста", зареєстрований в Мін`юсті від 22.08.2017 за № 1044/30912, відповідно до покладених повноважень Головне управління здійснює підготовку та подає до Кваліфікаційної комісії матеріалів, у разі виявлення грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником та/або інженером-геодезистом вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою при розробці документації із землеустрою. Дані заходи, для зменшення кількості порушень сертифікованими інженерами-землевпорядниками та інженерами-геодезистами у сфері землеустрою та топографо-геодезичної діяльності.

Як вже зазначалось лист відповідача від 20.04.2021 року № 31-5-0.2-1823/2-21 має лише рекомендаційний характер з роз`ясненням наслідків не виконання таких рекомендацій.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів щодо здійснення підготовки та подання до Кваліфікаційної комісії матеріалів відносно порушень позивачем положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою при розробці документації із землеустрою та відповідно не містять рішення такої Кваліфікаційної комісії, а також не містять доказів на предмет видачі відповідачем будь якого зобов`язально-розпорядчого документу щодо вимоги встановлення позивачем обмежень ДСанПіН 2.2.2.028-99 на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0176, :04:000:0175.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позовні вимоги в цій частині позову є такими, що заявлені суду на майбутнє, та задоволенню не підлягають.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що у цьому випадку ефективним способом захисту прав позивача буде саме зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, буд. 16, 84313) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про протиправність дій державного реєстратора Супруненко Вікторії Вікторівни, що виражені в прийнятті рішень про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру № РВ-021 від 16.02.2021 та № РВ-021 від 01.03.2021, з прийняттям передбаченого законодавством рішення.

Частиною 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з задоволенням позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Відповідно до ч.1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, п. 3, 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 р. у справі № 200/6070/21 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, буд. 16, 84313) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про протиправність дій державного реєстратора Супруненко Вікторії Вікторівни (РНОКПП НОМЕР_1 ), що виражені в прийнятті рішень про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру № РВ-021 від 16.02.2021 та № РВ-021 від 01.03.2021, з прийняттям передбаченого законодавством мотивованого рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16, 84313) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривня.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Судове рішення складено та підписано колегією суддів 26 січня 2022 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць