Справа № 213/1276/21(2-а/213/12/21)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2022 року м. Дніпросправа № 213/1276/21(2-а/213/12/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2021 р. (суддя Алексєєв О.В.) в адміністративній справі №213/1276/21(2-а/213/12/21) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції Коцай Степана Володимировича, Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2021 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 , скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 31 березня 2021 року серії ДП18 №788014 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку Департаментом патрульної поліції. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Скаржник стверджує, що факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення підтверджено матеріалами справи, а право на розгляд справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення підтверджено Верховним Судом.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від інших учасників процесу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про місце, день і час розгляду справи, не прибули. Скаржник про причини неприбуття не повідомив.

Від позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання. В обгрунтування клопотання зазначено про необхідність надання часу для складення заперечення на апеляційну скаргу.

Вирішуючи клопотання позивача, колегія суддів керується приписами Кодексу адміністративного судочинства України, Главою 11 якого визначено, що справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності віднесено до категорії термінових справ. Статтею 268 цього ж Кодексу передбачено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Як свідчать наявні у справі матеріали, у зв`язку із відсутністю інформації про електронну адресу позивача, копії апеляційної скарги, ухвали про відкриття провадження у справі, ухали про призначення розгляду справи направлялись апеляційним судом на поштову адресу, зазначену позивачем у позовній заяві. Поштова кореспонденція повернулась до суду із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. За приписами статті 131 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Судом апеляційної інстанції було вжито додаткових заходів з метою повідомлення позивача про наявність апеляційного провадження у справі, в результаті яких позивачем отримано документи від суду 06 січня 2022 р. Оскільки розгляд справи призначено судом на 12 січня 2022 р., позивач мав достатній час для підготовки відзиву на апеляційну скаргу, направлення її на адресу суду через систему "Електронний суд" у випадку неможливості явки в судове засідання.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 268, 313 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність процесуальних підстав для задоволення клопотання та відкладення розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ДП18 №788014 від 31 серпня 2021 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 6).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КУпАП, тому вина позивача у їх вчиненні є недоведеною.

Скаржник, у свою чергу, стверджує, що обставина скоєння позивачем адміністративного проступку, за яке його притягнуто спірною постановою до адміністративної відповідальності, підтверджено матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як свідчить зміст спірної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що він 31 березня 2021 року, об 11.43 годині, керував автомобілем марки Peugeot 230L, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Магістральна, 2 в с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області з перевищенням швидкості більше ніж на 20 км, а також за те, що транспортний засіб був переобладнаний з порушеннями вимог стандартів, правил та нормативів, а саме: кількість місць з місцем водія встановлено менше, ніж у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною спірної постанови, оскільки принцип презумпції винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на належні та допустимі докази (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідачем доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного проступку, за яке передбачена відповідальність згідно частини 1 статті 121 КУпАП, суду не надано.

Доводи скаржника про те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено матеріалами справи колегія суддів вважає неспроможними, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не визначає "матеріали справи", як підставу встановлення обставин у справі.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин оскаржене рішення суду першої інстанції, яке переглянуто колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги, скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2021 р. в адміністративній справі №213/1276/21(2-а/213/12/21) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 січня 2022 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук