Справа № 600/4044/21-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/4044/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оформлене листом № 2400-1708-8/6163 від 24.02.2021 року, про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідного до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням.

Вважає, що у відповідності до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пенсію із зниженням пенсійного віку на п`ять років.

На думку позивача, відповідач невірно врахував увесь його трудовий стаж, зокрема останнім не враховано, що позивач прийнятий на роботу в ОВС з 06.11.1985 року. При цьому, також в повному обсязі невраховано трудовий стаж роботи в колгоспі "Маяк".

Відповідачем протиправно не враховано до трудового стажу стаж роботи в зоні відчуження в період з 06.07.1988 року по 30.09.1988 року, а також період роботи з 01.10.1989 року по 20.06.1991 року в установі ІН-316/103.

Відтак, позивач наголошує, що в результаті незаконних дій відповідача, він позбавлений права у призначенні пенсії із заниженням пенсійного віку на 5-ть років, так як має стаж роботи більше 22 років.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, з огляду на наступне.

Посилаючись на вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини зазначив, що позивачем не надана довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122. При цьому, в довідці від 01.10.1988 виданій спеціальним батальйоном міліції, відсутня розшифровка ініціалів особи. Відтак, факт роботи позивача у зоні відчуження у 1988 році наданими документами для призначення пенсії не підтверджено, а тому у останнього відсутнє право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону №796.

Заперечив також щодо тверджень позивача про безпідставне не зарахування до його стажу певних періодів роботи, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 р., із змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно запису у трудовій книжці № 6 позивача прийнято до органів внутрішніх справ 22.11.1985 р., а тому твердження позивача, що він нібито прийнятий на роботу до органів внутрішніх справ 06.11.1985 не підтверджується. До запису №6 у трудовій книжці є запис завірений належним чином, про виправлення дати прийняття на роботу саме 22.11.1985 р.

Щодо періоду з 20.06.1989 р. по 20.06.1991 р. протягом якого позивач відбував покарання в установі ІН-316/103 зазначив, що під час відбування покарання засуджених до 01.01.2004 р. діяв трудовий кодекс від 23.12.1970 р. №3325-VII, згідно вимог ст.50 якого, час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі. Відрахування із заробітку або іншого доходу, нарахованого засудженим, проводилося із дотриманням черговості, визначеної ст.53 Кодексу №3325, де відрахувань на пенсійне страхування не передбачалося.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇЇ В СПРАВІ.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Позивач звернувся із заявою до посадових осіб відповідача, в якій просив призначити йому пенсію на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян".

2. 24.02.2021 листом № 2400-1708/8/6163 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що за нормами статті 24 Закону страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж починаючи з 01.01.2004 обчислюється відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом.

Згідно з наданими 16.02.2021 документами, страховий стаж позивача становить 19 років 7 місяців 25 днів.

Додатково повідомлено, що в разі відсутності необхідного страхового стажу, набути його можна шляхом укладення договору добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, для укладення якого позивач може звернутися до Чернівецької об`єднаної ДПІ Головного управління у Чернівецькій області. В такому випадку, прийняття рішення про призначення пенсії провадитиметься виключно на підставі нової заяви.

3. Судом досліджений розрахунок страхового стажу позивача від 16.02.2021 року, який проведений ГУ ПФУ в Чернівецькій області, де вказується, що з урахуванням періодів роботи, стаж ОСОБА_1 становить - 19 років 7 місяців 25 днів.

4. Згідно довідки Управління МВС України в Миколаївській області № 7234/14-2019 від 16.12.2019 року встановлено, що позивач відбував покарання в установі ІН -316/103 з 20.06.1989 по 20.06.1992. Згідно особової картки на виплату заробітної плати засудженого, нарахування проводилось з жовтня 1989 по червень 1991 (включно).

5. Відповідно до довідки СВК "Маяк" від 26.11.2019 року № 252 встановлено, що з 22.08.1989 року колгосп ім. Жданова перейменовано в СВК "Маяк", на підставі наказу № 4 від 13.03.2000 року.

6. Також, згідно довідки СВК "Маяк" № 253 від 06.11.2019 року вбачається, що позивач дійсно працював у вищезгаданому господарстві в період з 1991 року по 2000 рік.

7. Згідно довідки командира спецбатальйону міліції УВО при УВД Київської області від 01.10.1988 року встановлено, що ОСОБА_1 з 05.07.1988 року по 01.10.1988 року виконував службові обов`язки в спецбатальйоні міліції УВО при УВД Київської області по охороні 30 - км. зони Чорнобильської АЕС.

8. Крім того, судом досліджена трудова книжка позивача № НОМЕР_1 від 14.07.1982 року.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1.Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2.Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом

3.Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

4.Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-ІV.

За приписами частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

5.Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

6.Частиною 3 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ) імперативно визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

7. Статтею 55 Закону №796-XII, визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам (окрім іншого), які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Таким чином, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вимог статті 55 Закону №796-XII - є факт проживання та/або праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю.

Подібний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №205/4589/16-а та відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України суд враховує до спірних правовідносин.

8.Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, зокрема посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно зі статтею 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Статтею 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (окрім іншого): учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Відповідно до вимог статті 15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.

З аналізу наведених правових норм слідує, що основним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, та надає право користування пільгами, встановленими Закону №796-ХІІ, є відповідне посвідчення.

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, та інші, є лише підставами для визначення у встановленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 у справі №572/47/17 та від 15.01.2021 у справі №520/7846/17 та від 21.11.2019 у справі №572/47/17.

Таким чином, Законом №796-ХІІ чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Відтак, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Надаючи особі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" держава констатує право особи на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році (категорія 3) серії НОМЕР_2 , виданого 27.01.1995 Чернівецькою обласною державною адміністрацією, підтверджує той факт, що позивач виконував службові обов`язки в спеціальному батальйоні міліції по охороні 30-км. зоні Чорнобильської АЕС , що дає йому право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Доказів визнання недійсним цього посвідчення, як на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, так і на момент звернення до суду з даним позовом не надано.

Відтак, з огляду на наведене вище, суд відхиляє аргументи відповідача, з приводу того, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до вимог ст. 55 Закону № 796, за відсутності довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питань № 122 від 09 березня 1988 року.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявна довідка від 01.10.1988 року видана спеціальним батальйоном міліції із зазначення прізвища та ініціалів ОСОБА_1 , періоду та характеру роботи останнього (з 05.07.1988 року по 01.1.01988 року), яка на думку суду безумовно підтверджує факт роботи позивача в зоні Чорнобильської АЕС.

9. Надаючи оцінку доводам позивача щодо не зарахування відповідачем періоду з 20.06.1989 р. по 20.06.1991 р. протягом якого останній відбував покарання в установі ІН-316/103, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 4 статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Під час відбування покарання засуджених до 01.01.2004 року, діяв Виправно - трудовий кодекс від 23.12.1970 року № 3325 (далі - Кодекс № 3325) (втратив чинність 01.01.2004 року).

Так, згідно вимог статті 50 Кодексу № 3325 встановлено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Відповідно до вимог статті 53 зазначеного вище Кодексу особи, які відбувають покарання у виправно-трудових колоніях і тюрмах, з нарахованого їм заробітку або іншого доходу відшкодовують вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих їм послуг, крім вартості спецодягу і спецхарчування. Після відшкодування цих витрат з нарахованого заробітку або іншого доходу провадяться відрахування за виконавчими листами та іншими виконавчими документами в порядку, встановленому статтею 374 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ). На виняток з цього правила аліменти на неповнолітніх дітей обчислюються з усієї суми, заробленої засудженим, і відраховуються до відшкодування цих витрат.

Тобто, відрахування із заробітку або іншого доходу, нарахованого засудженим, проводилось із дотриманням черговості, визначеної статтею 53 Кодексу № 3325, в якому відрахування на пенсійне страхування не передбачалось.

Разом з тим, питання зарахування до страхового стажу в`язнів періоду до 01.01.2004 року, врегульовано пунктом "а" статті 56 Закону №1788, зокрема: до стажу роботи зараховується також, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, зарахування до страхового стажу роботи під час перебування громадянина в місцях позбавлення волі можливе лише у разі сплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України.

При цьому, згідно з абз. 3 п. 12 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 - робота засуджених підтверджується довідкою МВС і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

При цьому суд зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем страхових внесків під час відбування покарання у виправній установі та такі відомості не встановленні в ході розгляду справи, а також в наданій довідці про відбуття покарання відсутня така інформація, про сплату таких страхових внесків - тому, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для зарахування до стажу позивача зазначеного періоду.

10. Суд також відхиляє аргументи позивача щодо неповного зарахування стажу роботи в колгоспі "Маяк", з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачем при визначенні загального страхового стажу позивача, враховано період роботи з 01.07.1991 року по 31.12.2020 року в колгоспі "Маяк" відповідно до довідки СВК "Маяк" №253 від 06.11.2019 року з перервами, які не були враховані при обчисленні стажу останнього.

11. Оцінюючи спірні правовідносини суд також зазначає, що відповідно до вимог статті 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, відповідно до запису № 6 у трудовій книжці позивача судом встановлено, що його прийнято до органів внутрішніх справ - 22.11.1985 року, а тому твердження позивача, що він нібито прийнятий на роботу до органів внутрішніх справ 06.11.1985 року не підтверджується матеріалами справи. Крім того, біля запису №6 у трудовій книжці є запис ("виправленому вірити"), із зазначенням дати прийняття на роботу - 22.11.1985 року.

12. Підсумовуючи наведене вище в сукупності та в контексті встановлених обставин в справі, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " підлягає задоволенню.

13. Враховуючи невірне тлумачення відповідачем положень законодавства, скасування спірного рішення (відмови), суд враховуючи визначені законодавством повноваження ГУ ПФУ у Чернівецькій області в частині призначення пенсії, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків суду у цій справі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Відтак, слід стягнути на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (оформлене листом № 2400-1708-8/6163 від 24.02.2021 року), про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідного до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 908,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (с. Маршинці,Новоселицький район, Чернівецька область, 60309, код РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя О.В. Боднарюк