Справа № 360/3069/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2022 року справа №360/3069/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання Мирошниченко О.Л.,

за участю: представника позивача Шурхна К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 6 вересня 2021 року у справі № 360/3069/21 (головуючий І інстанції Ірметова О.В., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоотриманого грошового забезпечення та компенсації з несвоєчасний розрахунок,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просила зобов`язати нарахувати та виплатити надбавку за особливості проходження служби 65% посадового окладу, з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, грошової компенсації за 15 діб невикористаної відпустки за 2020 рік, грошової компенсації за 8 діб невикористаної відпустки за 2021 рік, згідно наказу № 98 від 08.04.2021 року; стягнути компенсацію з несвоєчасний розрахунок в сумі 98968,56 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 62-68).

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову про задоволення позову. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про виплату позивачу всіх належних сум при звільненні (а.с. 72-73).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

04.06.2020 між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах солдатського, сержантського, старшинського складу строком на три роки (а.с. 7-8).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2020 року № 165 позивача зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, вважати такою, що справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 9).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2021 № 98 солдата ОСОБА_1 , кухара господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.04.2021 № 96-РС у запас відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність), вважати такою, що справи та посаду здала 07.04.2021 та направити для зарахування на військовий облік до Сєвєродонецького МТЦК та СП Луганської області. З 08.04.2021 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення виключити з 9 квітня 2021 року. Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 року № 248/612 виплатити надбавку за особливості проходження служби 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років посадового окладу за період по 07.04.2021 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2021 року № 42 виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік, передбачену наказом МО України від 07.06.2018 року № 260. Матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, передбачена наказом МО України від 07.06.2018 року № 260, не виплачена. Щорічна основна відпустка за 2020 рік не використана, виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної відпустки за 2020 рік. Щорічна основна відпустка за 2021 рік не використана, виплатити грошову компенсацію за 08 діб невикористаної відпустки за 2021 рік (а.с. 10).

За ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону № 2011).

Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

За абз. 1 п. 242 Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абз. 3 пункту 242 Положення № 1153/2008).

Згіжно ч. 2 ст. 24 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Щодо позовних вимог про зобов`язання виплати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік.

Згідно п. 1 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260 (далі Положення № 260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

За п. 9 розділу XXIV Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Отже, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця.

Позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача з рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, відповідач заперечує наявність такого звернення позивача.

Оскільки фактом звернення ОСОБА_1 з рапортом до відповідача про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік остання обґрунтовувала свої вимоги, позивач зобов`язаний підтвердити цей факт належними доказами.

Доказів на підтвердження тих обставин, що під час проходження служби позивач скористалась цим правом та звернулась до керівництва з відповідним рапортом про надання допомоги для вирішення соціально-побутових питань суду не надано, тому з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік.

У зв`язку з чим вимои про зобов`язання відповідача виплатити грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік - задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік також не підлягають задоволенню, з таких підстав.

За п. 2 розділу 23 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам № 260 від 07.06.2018 року, грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Відповідно до картки особового рахунку за 2021 рік позивачу у березні 2021 року нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік у розмірі 10167 грн 30 коп. Вказану суму перераховано на картковий рахунок позивача 31.03.2021 року (а.с. 19, 51).

Крім того, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації за 15 діб невикористаної відпустки за 2020 рік та 08 діб невикористаної відпустки за 2021 рік, з таких підстав.

За п. 12 ч. 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 351) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 4 Закону України «Про відпустки» від 5 листопада 1996 року № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Статтею 10-1 Закону № 2011 визначено право військовослужбовців на відпустки та порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абз. 3 п. 14 статті 10-1 Закону № 2011).

Згідно п. 17 статті 10-1 Закону № 2011 в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець (п. 18 статті 10-1 Закону № 2011).

За п. 19 статті 10-1 Закону № 2011 що надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів (п. 20 статті 10-1 Закону № 2011).

Поняття особливого періоду визначено у Законах України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-ХІІ) та «Про оборону України» від 06.12.1991 року № 1932-ХІІ (далі - Закон № 1932-ХІІ).

За абз. 5 ч. 1 статті 1 Закону № 3543-ХІІ особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону № 1932-XII визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За ст. 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Таким чином, в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Однак, Законом № 2011 не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

При цьому, у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Таким чином, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток(відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011 у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону № 3551, п. 8 статті 10-1 Закону № 2011, ст. 16-2 Закону України «Про відпустки».

За п. 3 розділу XXXI Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Таким чином, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та п. 12 ч. 1 статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Зазначене кореспондується із правовим висновком Великої Палати Верховного суду, викладеним у постанові від 21.08.2019 року у зразковій справі № 620/4218/18.

Наявність у позивача права на компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020 та 2021 роки підтверджено також наказом відповідача про звільнення ОСОБА_1 від 8 квітня 2021 року № 98.

Водночас, відповідно до картки особового рахунку та листа відповідача від 08.01.2021 року № 37 позивачу нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2020 та 2021 роки в сумі 7794,93 грн (а.с. 51).

Також, не підлягають задоволенню вимог про зобов`язання виплатити надбавку за особливості проходження служби 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, з таких підстав.

За п. 1 ч. 6 Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Згідно п 2 ч. 6 Порядку № 260 розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

За п. 3 ч. 6 Порядку № 260 надбавка за особливості проходження служби у встановлених розмірах виплачується щомісяця з дня вступу до виконання обов`язків за посадою, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадою, до дня звільнення від виконання обов`язків за посадою, яка передбачає цю надбавку.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2021 року № 808 та листа відповідача від 08.01.2021 року № 37 позивачу при звільненні нараховано та виплачено надбавку за особливості проходження служби 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років у розмірі 600 грн 98 коп (а.с. 52).

Також, суд першої інстацнії дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки матеріалами справи підтверджено, що з позивачем при звільнені проведені всі належні розрахунки (а.с. 51, 52).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шурхна Кирила Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення рішення Луганського окружного адміністративного суду від 6 вересня 2021 року у справі № 360/3069/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоотриманого грошового забезпечення та компенсації з несвоєчасний розрахунок - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 26 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.В. Гайдар

Г.М. Міронова