Справа № 440/11605/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Удовіченко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 р. Справа № 440/11605/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2021, по справі № 440/11605/21

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати дії керівництва Військової частини НОМЕР_1 відносно видання наказу № 36-РС від 05.02.2021 про звільнення з військової служби за п.п. "ж" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з формулюванням "у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем" передчасними, необґрунтованими та без належного виконання вимог законодавства України; скасувати наказ № 36-РС від 05.02.2021 командира військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на службі у Збройних Силах України на посаді і підрозділі, на якій перебував до звільнення; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відшкодувати кошти, вирахувані за обмундирування у розмірі 6536,02 грн.; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 сплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього посадового окладу за штатним розкладом з вимушеного прогулу з 05.02.2021 по день ухвалення судом рішення у справі; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік у сумі 11104,80 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушення норм процесуального права, просив скасувати судове рішення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначив, що спірний наказ від 05.02.2021 № 36-РС раніше ним був оскаржений у судовому порядку, проте, при складанні позовної заяви була допущена описка та зазначено помилкові реквізити наказу, що оскаржуються, а саме наказ від 05.02.2021 № 36. Втім, безпосередньо за змістом позовної заяви слід дійти висновку, що ним оскаржувався саме наказ про звільнення від 05.02.2021 № 36-РС. За твердженням позивача, через юридичну необізнаність допущена помилка ним не була помічена, що і призвело до подальшого звернення до суду із даним позовом щодо оскарження наказу № 36-РС від 05.02.2021 із пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України. Також, апелянт вважав, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 буде скасоване судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 2 ст. 312 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 з 01.12.2020 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36-РС ОСОБА_1 , водія кулеметного взводу механізованого батальйону, ВОС 790037А, звільнено з військової служби у запас за п.п. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Позивач, не погодившись із зазначеним наказом звернувся до суду із даним позовом 23.09.2021 (дата подання позовної заяви до відділення поштового зв`язку).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 2 частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною третьою статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини п`ятої статті 122 КАС України закріплено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 1 ст. 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Так, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

- позовної заяви, оформленої відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі, із зазначенням викладу обставин, якими позивач обґрунтовує вимогу про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 сплатити грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік у сумі 11104,80 грн., а також копій такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи;

- заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на їх підтвердження.

На виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 про залишення позовної заяви без руху позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

Так, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Предметом даного спору є, у тому числі, правомірність наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 36-РС від 05.02.2021 про звільнення позивача з військової служби на підставі п.п. "ж" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

При цьому, із даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 23.09.2021 (дата подання позовної заяви до відділення поштового зв`язку).

У свою чергу позивач, пропуск строку звернення до суду із даним адміністративним позовом обґрунтовував тим, що спірний наказ від 05.02.2021 № 36-РС раніше ним був оскаржений у судовому порядку.

Проте, при складанні позовної заяви була допущена описка та зазначено помилкові реквізити наказу, що оскаржуються, а саме наказ від 05.02.2021 № 36.

Однак, позивач зазначив, що безпосередньо за змістом позовної заяви слід дійти висновку, що особою оскаржується саме наказ про звільнення від 05.02.2021 № 36-РС.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 440/1968/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання передчасними та необґрунтованими дій керівництва Військової частини НОМЕР_1 відносно видання наказу № 36 від 05.02.2021 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби;

- скасування наказу № 36 від 05.02.2021 командира військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на службі у Збройних Силах України на посаді і підрозділі, на якій перебував до звільнення;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 відшкодувати кошти, вирахувані за обмундирування у розмірі 6536,02 грн;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 сплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього посадового окладу за штатним розкладом з вимушеного прогулу з 05.02.2021 по день ухвалення судом рішення у справі;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 сплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік в сумі 11104,80 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі № 440/1968/21 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

При цьому, відповідно до змісту прохальної частини вказаної позовної заяви вимог щодо скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36-РС про звільнення зі служби позивачем не викладено.

Натомість, за твердженням позивача, через юридичну необізнаність допущена помилка ним не була помічена, що і призвело до подальшого звернення до суду із даним позовом щодо оскарження наказу № 36-РС від 05.02.2021 із пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

Крім того, позивач вважав, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 буде скасоване судом апеляційної інстанції.

Проте, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021 зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Також, позивач зазначав, що спірній наказ № 36-РС від 05.02.2021 не був наданий йому відповідачем.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наведені позивачем обґрунтування не доводять поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом, з огляду на наступне.

Пропуск встановленого ст. 122 КАС України строку не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Слід виходити не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Так, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно слід розрізняти поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зазначені висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі 340/1019/19.

Колегія суддів вказує, що Полтавський окружний адміністративний суд, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 у справі № 440/1968/21, зазначив, що позивач протиправність свого звільнення пов`язував із безпідставністю винесення наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36.

При цьому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36 позивач фактично з військової служби не звільнявся, а був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Оржицького РТЦК та СП Полтавської області.

Натомість звільнення позивача з військової служби проведено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36-РС, на який наявні посилання в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36, який позивачем був оскаржений у судовому порядку в рамках справи № 440/1968/21, а отже принаймні з 04.03.2021 позивач був обізнаний про наявність наказу командиру Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36-РС.

Більш того, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач вказував, що незважаючи на допущену у прохальній частині позовної заяви помилку в частині зазначення реквізитів наказу, що оскаржується, зі змісту самого позову вбачається, що ним оскаржується саме наказ командиру Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36-РС про звільнення зі служби.

Однак, колегія суддів зазначає, що такі посилання додатково підтверджують, що на момент звернення до суду із адміністративним позовом у березні 2021 ОСОБА_1 був обізнаний про наявність спірного наказу командиру Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2021 № 36-РС.

Крім того, стосовно доводів позивача про допущення певних помилок при складанні позовної заяви колегія суддів зазначає, що такі обставини не є об`єктивно непереборними та залежали від дій самого позивача, а отже, не пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на юридичну необізнаність, оскільки останній не був позбавлений можливості скористатись професійною правничою допомогою, у тому числі на безоплатній основі.

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, позивачем не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо невиконання позивачем вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 про залишення позовної заяви без руху.

Отже, враховуючи викладені обставини колегія суддів доходить висновку про обґрунтоване повернення судом першої інстанції позовної заяви у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 по справі № 440/11605/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий