Справа № 274/411/22
Суддя: Вдовиченко Т. М.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/411/22
Провадження № 2-а/0274/34/22
РІШЕННЯ

Іменем України

25.01.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Т.М. Вдовиченко, за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., представника позивача Галіцької - Плисак А.М., відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області адміністративну справу за позовом Бердичівського відділу УДМС у Житомирській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

в с т а н о в и в:

21.01.2022 р. представник позивача - Бердичівського відділу УДМС у Житомирській області звернувся до суду з вищезазначеним позовом в порядку статей 288, 289 КАС України, згідно якого просить примусово видворити та затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України в країну громадянської належності - Російську Федерацію, звернувши його до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до Управління ДМС України в Житомирській області надійшов лист Державної установи "РВК (№73)" про те, що 25.01.2022 р. за закінченням строку відбування покарання звільняється громадянин РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач з 1999 р. неодноразово відбуває покарання в Україні. Перебуває на території України нелегально, з порушенням вимог статей 9, 16, 23 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Відповідач, перебуваючи в Україні, не звертався до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем перебування із заявою про продовження строку перебування на території України, чим порушив будь-які строки перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. У зв`язку з чим є необхідність затримання відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 21.01.2022 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 274/411/22. Постановлено адміністративну справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за обов`язкової участі сторін (а.с. 44).

25.01.2022 р. представник позивача у судовому засіданні підтримала позов з викладених в ньому обставин та просила його задовольнити.

25.01.2022 р. відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив. Пояснив, що він хоче жити в Україні. В РФ у нього нікого немає. Більшу частину життя, а саме з 1999 р., він перебував в Україні в місцях позбавлення волі. Вказав, що у нього є дівчина з якою він знайомий з 2011 року, має намір одружитися, коли перебував в місцях позбавлення волі, то його дівчина була проти того, щоб вони там розписувалися, чому не розписалися на протязі 10 років суду не зміг пояснити. Зазначив, що житла на території України у нього немає, паспорт громадянина РФ він викинув, оскільки працівники колонії вирвали в ньому сторінки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина Російської Федерації (а.с. 32-33).

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2021 р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, та призначено остаточне покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна (а.с. 8-9).

З 06.01.2022 р. ОСОБА_1 відбував міру покарання в ДУ «Райківська виправна колонія (№73)» (а.с. 41).

25.01.2022 р. ОСОБА_1 звільнений із державної установи «Райківська ВК (№73)», прямує до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою ДУ «Райківська ВК (№73)» серії ЖИТ № 15961.

Бердичівським відділом УДМС України в Житомирській області від 25.01.2022 р. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 26.01.2022 р., про що цього ж дня повідомлено відповідача під підпис.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо звернення відповідача до дипломатичних установ, органів України щодо врегулювання перебування на території України, що підтверджується власноруч написаною ОСОБА_1 заявою від 12.01.2022 р. (а.с. 39); відповідач не надає інформації щодо намірів залишити територію України. Після звільнення має намір проживати за адресою: АДРЕСА_2 ; відсутня інформація щодо наявності діючого кримінально-процесуального провадження.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України № 3773-VI від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

При цьому, відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації, затвердженої Постановою КМУ від 16.01.1997 р., громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.

За правилами пункту 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого Постановою КМ України від 15 лютого 2012 р. № 150 (далі Порядок), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до п.п. 6, 8 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну. Заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 3773- VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 1 ст. 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Частинами 3, 4 ст. 30 Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. №360, ДМС України приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно пункту 7 цього Положення ДМС України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи.

Нормами частини 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів серед яких: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 1, 2, 4 статті 189 КАС України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2022 р. Бердичівським відділом УДМС України в Житомирській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано покинути територію України у термін до 26.01.2022 р.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач звільнений з ДУ «Райківська виправна колонія (№4 73)» 25.01.2022 р. Підстави для подальшого перебування в Україні у ОСОБА_1 відсутні та він знаходиться на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

За встановлених обставин, зважаючи, що відсутні підстави для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та не встановлено фактів, визначених частиною першою статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому вимоги позивача про затримання відповідача з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України є обґрунтованими.

У зв`язку з чим, позов підлягає до задоволення.

Натомість суд не приймає доводи відповідача в заперечення проти позовних вимог, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно вимог ч. 5 ст. 288 КАС України за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 288, 289, 295, 371 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Бердичівського відділу УДМС у Житомирській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України - задовольнити повністю.

Примусово видворити з території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, на строк, необхідний для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, але не більше, як на шість місяців з дати фактичного затримання, а саме: з 25 січня 2022 року.

Рішення суду в частині примусового видворення з території України звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На підставі частини 1 статті 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27 січня 2022 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко