Справа № 580/9508/21
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року справа № 580/9508/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 далі - позивач) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;

- скасувати складений відповідачем висновок від 07.07.2020, відмовлено у затверджені 13.07.2021, за результатами розгляду заяви позивача про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850

- зобов`язання відповідача скласти та затвердити новий висновок, відповідно до заяви позивача про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у нарахуванні і виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки Закон України від 20.12.1990 №565-XII "Про міліцію" (далі - Закон №565-XII), Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок №850), містять виключний перелік підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, наявності яких у позивача не встановлено. Тому, на думку позивача він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону №565-XII.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, надіслав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 29.04.2020, а первинно йому встановлено ІІІ групу інвалідності 17.09.2009, тобто між цими подіями минуло понад десять років, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що 17.09.2008 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, встановлена у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №770539 вбачається, що з 28.04.2020 ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи безтерміново у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

10.06.2020 позивач звернувся до Головного управління МВС у Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення ІІ групи інвалідності.

Ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області направила матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України.

Листом від 26.08.2020 №28249/15-2020 МВС України повернуто матеріали ОСОБА_1 ліквідаційній комісії на доопрацювання у зв`язку із невідповідністю вимогам п. 10 Положення №1317 згідно якого при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС України не залучалися.

Ліквілаційна комісія УМВС у Черкаській області листом від 07.09.2020 №Ш-196 повідомила позивача, що підстави для призначення одноразової грошової допомоги відсутні.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №580/4963/20 скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2 групи інвалідності;

- визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області документів стосовно призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2 групи інвалідності;

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2 групи інвалідності і прийняти відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні;

- у задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

МВС України повторно розглянуло матеріали для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 2 групи інвалідності та листом від 03.08.2021 №Ш-19944/15 повідомив позивача, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову у її виплаті та 13.07.2021 затверджено відповідний висновок.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі ч. 6 ст. 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

02 липня 2015 року прийнято Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

На виконання пункту 2 розділу II «Прикінцевих положень» Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №850, що набрав чинності з 31.10.2015.

Пунктом 1 Порядку №850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п. 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку №850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи).

Разом з цим, відповідно до п. 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд зазначає, що Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами (№711/1837/18), висновки у якій обов`язкові для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Зокрема, у постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов такого висновку щодо застосування положень ст.23 Закону №565-XII та п.4 Порядку №850 у подібних правовідносинах (п. 41):

1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

2) Закон №565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

4) передбачені пунктом 4 Порядку №850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, Верховний Суд у вказаній справі звернув увагу на те, що оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, за наслідками якого встановлено вищу групу інвалідності минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Як встановлено судом із матеріалів справи, 17.09.2008 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, встановлена у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Однак згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №770539, з 28.04.2020 ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи безтерміново, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Оскільки повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 29.04.2020, а первинно йому встановлено ІІІ групу інвалідності 17.09.2009, тобто між цими подіями минуло понад десять років, суд дійшов висновку, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Оскільки судом встановлено відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності у строк понад 2 роки між первинним йому встановленням ІІІ групи інвалідності, аргументи сторін щодо проведення МСЕК щодо позивача з порушенням п.10 Положення №1317 суд не оцінював, як такі, що не впливають на вирішення цього спору.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ