Справа № 200/6258/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2022 року справа №200/6258/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 200/6258/21 (головуючий І інстанції Хохленков О.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, винагороди у розмірі 17000 грн. за кожний місяць безпосередньої участі у антитерористичної операції, а саме за період з 10.12.2016 року по 10.04.2017 року та з 07.02.2018 року по 25.02.2018 року, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період військової служби з 30.11.2016 року по 06.02.2019 року включно;

- зобов`язати нарахувати та сплатити винагороду у розмірі 17000 грн. за кожний місяць безпосередньої участі у антитерористичної операції, а саме за період з 10.12.2016 року по 10.04.2017 року та з 07.02.2018 року по 25.02.2018 року;

- зобов`язати нарахувати та сплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період військової служби з 30.11.2016 року по 06.02.2019 року, включно;

- стягнути матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у розмірі 29835,57 грн.;

- стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.02.2019 року по день ухвалення судом рішення у справі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2021 року позов задоволений частково:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період військової служби з 30.11.2016 року по 06.02.2019 року, включно;

- стягнуто на користь позивача з військової частини НОМЕР_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік у розмірі 18906,87 грн.;

- зобов`язано відповідача нарахувати та сплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період військової служби з 30.11.2016 року по 06.02.2019 року, включно;

- стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 07.02.2019 року по день ухвалення судом рішення у справі в сумі 25000 грн.;

- у позовній вимозі про зобов`язанні відповідача нарахувати та сплатити позивачу винагороду в сумі 17000 грн. за кожний місяць безпосередньої участі у антитерористичної операції, а саме за період з 10.12.2016 року по 10.04.2017 року та з 07.02.2018 року по 25.02.2018 року відмовлено (а.с. 95-102).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відмовити у задоволенні зазначених вимог. Вважає, що відсутні підстави для стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, оскільки позивач не звертався з відповідним рапортом у 2019 році. Також, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки на дату виключення позивача зі списків особового складу компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2015-2016 роки не проводилася, оскільки відповідач вважає відсутніми підстави для проведення такої компенсації (а.с. 106-110).

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до контракту укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 , останній з 30 листопада 2016 року проходив службу в якості головного сержанту комендантського взводу 56 окремої мотопіхотної бригади (а.с.13-14).

Наказом № 334 від 30.11.2016 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (а.с.15).

Рапортом від 04.12.2018 року ОСОБА_1 просив звільнити його зі служби по закінченню контракту (а.с.18).

Наказом № 31 від 06.01.2019 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу (а.с.16).

Згідно довідки № 164 від 04.02.2019 року ОСОБА_1 в період з 10.12.2016 року по 10.04.2017 року та з 07.02.2018 року по 25.02.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичної операції (а.с.17).

Спірним при апеляційному перегляді є наявність підстав для стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині рішення суду не оскаржене.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

За п. 1 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (п. 7 Порядку № 260).

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги (п. 9 Порядку № 260).

Таким чином, підставою для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є відповідний наказ командира (начальника) за рапортом військовослужбовця.

За матеріалами справи позивач не звертався у встановленому порядку у 2019 році з рапортом до відповідача про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що й стверджує відповідач.

Таким чином, відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році, тому відсутні правові підстави, враховуючи вимоги Порядку № 260, для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної допомоги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році, стягнення на користь позивача з військової частини НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Матеріалами справи встановлено, що на дату розгляду справи судом першої інстанції відсутній повний розрахунок сум грошового забезпечення при звільненні між позивачем та відповідачем.

Рішенням суду першої інстанції у цій справі зобов`язано відповідача нарахувати та сплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період військової служби з 30.11.2016 року по 06.02.2019 року, включно.

Рішення в цій частині не оскаржене, на теперішній час не виконано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні є передчасними, оскільки на теперішній час відсутня дата остаточного розрахунку з позивачем при звільненні (позивачу не сплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період військової служби з 30.11.2016 року по 06.02.2019 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про задоволення позову в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році, стягнення на користь позивача з військової частини НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 25000 грн., внаслідок неповного з`ясування обставин, тому є підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в цій частині з прийняття нової постанови про відмову задоволенні позові у вказаній частині.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 200/6258/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2019 році, стягнення на користь ОСОБА_1 з Військової частини НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 25000 грн.

Прийняти нову постанову у зазначеній частині про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складений 19 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова