Справа № 371/849/21
Суддя: Поліщук А. С.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

10.01.2022 Єдиний унікальний № 371/849/21
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2-а /371/23/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенант поліції Деренівський Євген Петрович 2 бат. 1 рота, Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4645431 від 16 серпня 2021 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Деренівським Євгеном Петровичем 2 бат. 1 рота, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн., та закрити провадження в даній справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу такого адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтовував наступним:

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4645431 від 16.08.2021, винесеною інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Деренівським Євгеном Петровичем 2 бат. 1 рота (надалі «Інспектор») Матвійчука Максима Петровича, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

На думку позивача незаконність зазначеної постанови полягає перш за все в тому, що він по-перше, має право керування транспортним засобом відповідної категорії (має право керування транспортними засобами від категорії А1 до категорії ОЕ (включно з категоріями В 1 та В), що підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_1 , видане Миронівським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС у Київській області (копія додається), а по-друге, Інспектору на його вимогу було пред`явлено електронне посвідчення водія в смартфоні в додатку «Дія», що повністю відповідає вимогам Порядку застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року № 956 (надалі «Порядок»),

Відповідно до п. 2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Порядком встановлено таке: «Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка "Дія", на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е- посвідчення.

Кожному е-посвідченню та е-свідоцтву присвоюється унікальний електронний ідентифікатор для доступу до відомостей єдиної інформаційної системи МВС, на підставі яких формувалися е-посвідчення та е-свідоцтво.

Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу або особою, яка є належним користувачем транспортного засобу і відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Відтак, пред`явлення поліцейському на його вимогу електронного посвідчення водія в додатку «Дія» є законним та достатнім для виконання водієм вимоги п. 2.1 а ПДР.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.) за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною 2 ст. ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 грн.) за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Тобто ч. 1 ст. 126 КУПАП встановлює адміністративну відповідальність за непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а ч. 2 цієї ж статті відповідальність за керування транспортним засобом за відсутності права керування таким.

Відтак, ст. 126 КУпАП розмежовано диспозицію вказаних порушень і відповідно розмежовано санкцію за такі.

Водночас в оскаржуваній постанові Інспектора зазначено про те, що позивач не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії і відповідно зазначено про те, що він не мав права керувати таким транспортним засобом. З цього є незрозумілим, яке саме порушення йому постановлено у вину (відсутність при собі посвідчення водія чи відсутність права керування транспортним засобом).

Із санкції слідує, що Інспектор обрав другий варіант, не дивлячись на те, що він мав право на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Притягнення водія за ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) може бути правомірним лише у випадку встановлення відсутності у водія права керування транспортним засобом відповідної категорії. Навіть сама по собі відсутність при собі чи непред`явлення водієм працівникам поліції посвідчення водія відповідної категорії не може свідчити про відсутність такого права керування. З цього слідує, що відповідний працівник поліції зобов`язаний в такому випадку самостійно з`ясувати питання щодо наявності чи відсутності у відповідної особи права керування транспортним засобом відповідної категорії, а притягнення водія до відповідальності за даною частиною статті КУпАП за наявності у водія права на керування транспортним засобом відповідної категорії є неприпустимим.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено Фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 26 серпня 2021 року відкрито провадження по справі, надано час відповідачу та третім особам для надання відзиву та пояснень.

Відповідач, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції своїм правом про надання відзиву не скористалося, відзиву на позовну заяву не надало.

Інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенант поліції Деренівський Євген Петрович своїм правом про надання пояснень щодо суті справи не скористався.

Департамент патрульної поліції своїм правом про надання пояснень щодо суті справи не скористалося.

Представник Департаменту патрульної поліції, надіслав до суду заяву про закриття провадження у справі, яку мотивував тим, що 17 серпня 2021 року на адресу Відповідача надійшло звернення від Позивача, щодо скасування постанови серії ЕАО № 4645431 від 16 серпня 2021 року.

За результатами проведеної перевірки, постанову серії ЕАО № 4645431 від 16 серпня 2021 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивача було проінформовано щодо скасування постанови серії ЕАО № 4645431 від 16 серпня 2021 року та закриття справи про адміністративне правопорушення, а саме направлено повідомлення про результат розгляду скарги на адресу Позивача.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та давши їм оцінку прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що 16 серпня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенант поліції Деренівським Євгеном Петровичем була винесена постанова серії ЕАО № 4645431, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 гривень.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він порушив п. 2.1. а Правил дорожнього руху, зокрема керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В позовній заяві позивач стверджує, що він:

по-перше, має право керування транспортним засобом відповідної категорії від категорії А1 до категорії ОЕ, включно з категоріями В 1 та В, що підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_1 , видане Миронівським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС у Київській області (копія додається);

по-друге, працівнику поліції позивачем на його вимогу було пред`явлено електронне посвідчення водія в додатку «Дія», що повністю відповідає вимогам Порядку застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 р. № 956 (надалі «Порядок»).

Твердження позивача, підтверджуються матеріалами справи, зокрема посвідченням водія серії НОМЕР_1 , виданого Миронівським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС у Київській області (а.с. 8), та відеозаписом, надісланим представником Департаменту патрульної поліції, із якого фактично вбачається, що позивач надавав працівнику поліції електронне посвідчення водія, з генероване за допомогою програмного забезпечення «Дія» (а.с. 40), висновком перевірки щодо розгляду скарги гр. ОСОБА_1 , затвердженого 26 серпня 2021 року заступником начальника Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимовим Д. (а.с. 35-36).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в супереч норм ст. 255 КУпАП та ч. 2 ст. 77 КАС України не надав жодного доказу, який свідчить про те, що позивач 16 серпня 2021 року в порушення п. 2.1. а Правил дорожнього руху, керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У відповідності до ст. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд повинен бути безстороннім та не може перебирати на себе тягар доказування, про що Європейський суд з прав людини констатував у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року (заява №36673/04) «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08), «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням та дією принципу верховенства права.

Виходячи з принципу верховенства права, конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та протиправність винесення 16 серпня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенант поліції Деренівським Євгеном Петровичем оскаржуваної постанови серії ЕАО № 4645431, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 гривень, як наслідок необхідності її скасування, та у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закриття справи про адміністративне правопорушення.

При прийнятті рішення суд не бере до уваги доводи, представника Департаменту патрульної поліції, викладені в заяві про самостійне скасуваня ними оскаржуваної постанови, оскільки до матеріалів справи не додано рішення про скасування оскаржуваної постанови, як того вимагає ст. 293 КУпАП, при цьому висновок перевірки щодо розгляду скарги гр. ОСОБА_1 , затверджений 26 серпня 2021 року заступником начальника Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимовим Д. не являється рішенням, а є суб`єктивною думкою його автора.

Клопотання представника Департаменту патрульної поліції про закриття провадження по справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України задоволенню не підлягає, оскільки в справі відсутні належні та допустимі докази які засвідчують скасування оспорюваної постанови у порядку передбаченому ст. 293 КУпАП.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу міжсторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. ч.1, 7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зазначеної в рішенні від 26 лютого 2015 року в справі Баришевський проти України, рішенні від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, рішенні від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, рішенні від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Витрати на правничу допомогу в даній адміністративній справі для позивача були неминучими, оскільки він не є достатньо обізнаним щоб захищати свої права самостійно.

Позивачем понесено в даній справі витрати на правничу допомогу в загальній сумі 15 тис. 500 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 1 від 19 серпня 2021 року, додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги № 01 від 19 серпня 2021 року про вартість правничої допомоги, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги № 1 від 21 серпня 2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 01 від 21 серпня 2021 року.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 454 гривні.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати в загальному розмірі 12 454 гривні, яка складається із 454 гривень сплаченого судового збору та 12 000 гривень витрат на правничу допомогу, виключивши 3 500 гривень витрат позивача на представництво в Миронівському районному суді Київської області адвокатом Ткаченком С.О. інтересів позивача, оскільки розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

Управління патрульної поліції у м. Києві не є юридичною особою, а є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, а тому судові витрати підлягають стягненню із останнього суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статями 2, 8, 9, 19, 90, 159, 189, 241-243, 246, 251, 255 України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4645431 від 16 серпня 2021 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Деренівським Євгеном Петровичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень, та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

3.Стягнути із Департаменту патрульної поліції, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судові витрати в розмірі 12 454 гривні.

4.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Миронівський районний суд Київської області.

5.Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук