Справа № 400/8920/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

13 січня 2022 р. № 400/8920/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо закриття провадження в адміністративній справі

за позовом:фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправним та скасування наказу від 17.09.2021 № 1753-П,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 17.09.2021 № 1753-П „Про проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )".

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в оскаржуваному наказі відповідача не зазначено підстав для проведення фактичної перевірки в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. Позивач вказує, що з огляду на незаконність наказу, він не допустив посадових осіб відповідача до проведення перевірки, але останні не склали акт, який засвідчує відмову позивача від проведення перевірки, та почали її проведення.

Ухвалою від 06.10.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі та постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись, зокрема, на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, оскільки відповідач провів перевірку на підставі оскаржуваного наказу та виявив порушення, тому скасування наказу про проведення фактичної перевірки не призведе до відновлення порушених прав позивача.

Ухвалою від 09.12.2021 суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 05.01.2022, після усунення недоліків позовної заяви, суд продовжив розгляд справи.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

17.09.2021 відповідач видав наказ № 1753 „Про проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (Р.Н.О.К.П.П. НОМЕР_1 )", відповідно до пункту 1 якого вирішено провести фактичну перевірку позивача за адресою здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , з 23.09.2021 тривалістю 10 діб.

23.09.2021 посадові особи відповідача склали:

- акт про відмову від підпису у направленнях на перевірку, в якому зафіксували, що позивач після пред`явлення та ознацомлення з направленнями на перевірку від 22.09.2021 № 2282 14-29-07-10, № 2283 14-29-07-10 на проведення перевірки за адресою здійснення діяльності АДРЕСА_2, відмовився від підпису у направленнях на перевірку;

- акт відмови позивача від зняття фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей № 1365/14-29-07-07/ НОМЕР_1 .

24.09.2021 позивач подав начальнику Головного управління ДПС у Миколаївській області скаргу на дії працівників відповідача, які не склали акту про відмову позивача від перевірки та розпочали перевірку, незважаючи на відмову позивача від їх допуску до проведення перевірки.

01.10.2021 посадові особи відповідача склали акт ненадання позивачем документів до перевірки № 1399/14-29-07-07/ НОМЕР_1 .

Листом від 04.10.2021 № 19812/6/14-29-07-07-09 відповідач повідомив позивачу, що контролюючий орган дотримався вимог чинного законодавства щодо прийняття наказу про проведення фвактичної перевірки платника податків та безпосередньо щодо проведення такої перевірки.

Зазначені обставини підтверджуються копіями оскаржуваного наказу, скарги позивача, складених працівниками відповідача актів.

Працівники відповідача провели фактичну перевірку, призначену наказом від 17.09.2021 № 1753-П, що підтверджується копією акту від 04.10.2021 № 7220/14/29/07/ НОМЕР_1 фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального за період з 16.04.2020 по 01.10.2021.

04.10.2021 посадові особи позивача склали акт № 1409/14-29-07-07/ НОМЕР_1 про неможливість ознайомлення, підписання та вручення акта фактичної перевірки. Акт перевірки надісланий та вручений позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням провручення поштового відправлення № 495.

На підставі акта від 04.10.2021 № 7220/14/29/07/ НОМЕР_1 фактичної перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення - рішення від 28.10.2021 № 07 та № 07, якими застосував до позивача штрафні санкції в сумі 5 103,50 грн та 17 000 грн відповідно.

Постановляючи цю ухвалу, суд виходить з такого.

Пункт 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, в якій Велика Палата Верховного Суду не погодилася із позицією судів попередніх інстанцій у частині задоволення позову про протиправність наказу щодо призначення перевірки, зазначивши, що такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» належить тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

У постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 та закрила провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідач провів фактичну перевірку за місцем здійснення позивачем господарської діяльності, оскаржуваний позивачем наказ від 17.09.2021 № 1793-П про проведення такої перевірки реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача як платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Керуючись вищенаведеною правовою позицією Великої Палати Верховного суду, суд дійшов висновку, що переданий на розгляд суду спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому провадження у справі належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 2 270 грн, який, у зв`язку із закриттям провадження в адміністративній справі, може бути повернутий позивачу з Державного бюджету України ухвалою суду за письмовим клопотання позивача.

Заявлені до стягнення витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3 000 грн (не підтверджені жодними доказами) не підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 400/8920/21.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна