Справа № 758/9451/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/9451/21 Суддя першої інстанції: Якимець О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції Бондаренко Лесі Олександрівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Інспектора Департаменту патрульної поліції Бондаренко Лесі Олександрівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, в якому просив:

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії 1АВ № 01783055 від 08.06.2021 року, винесену інспектором ДПП Бондаренко Л.О. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення- закрити.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Департамент патрульної поліції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення виконував свої посадові обов`язки директора ТОВ «Матоні» (якому належить на праві власності т.з.МАN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 ) перебуваючи на робочому місці по місцезнаходженню управління підприємства: м. Київ, вул. Бережанська 6уд.12-Б, оф.15, що підтверджується табелем обліку використаного робочого часу за період з 01.06.2021 року по 30.06.2021 року, таким чином, внаслідок направлення оскаржуваної постанови не за місцезнаходженням юридичної особи: м. Київ, вул. Бережанська 6уд.12-Б, оф.15 та несвоєчасного її отримання (08.06.2021 року - вчинено адміністративне правопорушення, 27.06.2021 року - скеровано постанову на адресу позивача, 29.06.2021 року - отримано оскаржувану постанову позивачем), позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 279-3 КУпАП щодо звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з постанови серії 1АВ № 01783055 від 08.06.2021 року, 08 червня 2021 року о 23 год. 46 хв., за адресою М05 Київ-Одеса 35+240 зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480 д.н.з НОМЕР_2 , особа яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 23 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), місце проживання: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Позивач, вважаючи винесену постанову про адміністративне правопорушення протиправною, звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно пункту 12.9 (б) ПДР 12.9 водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали фото- та відео-фіксації (копія носія наявна в матеріалах справи) наголошує, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі та винесена інспектором департаменту патрульної поліції Бондаренко Л.О. на підставі інформаційних файлів за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Посилання позивача на ст.. 7 КУпАП, відповідно до якої ніхто не може бути підданий заходи впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі та в порядку, встановленому законом, колегія суддів бере до уваги, проте наголошує, що в примітці до ч.1 ст. 122 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Так, відповідно до матеріалів справи, а саме наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАТОНІ» № 8-66 від 05.07.2018 року ОСОБА_1 займає посаду директора відповідного товариства.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу MAN TGX 18.480, державний номер НОМЕР_1 є ТОВ «МАТОНІ», також в свідоцтві зазначено адресу власника: м. Київ, вул. Новопольова, 2.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зауважено, що позивач, як керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб несе відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

При цьому, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ст. 14-2 ч. 3 КУпАП).

Так, згідно ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічна норма закріплена в розділі III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020 року.

Варто наголосити, що нормами КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам, проте, позивачем вказаного порядку дотримано не було.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач у встановлений строк звертався до компетентних органів з питання вибуття транспортного засобу з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу. Не надано відповідних доказів також і до суду, в тому числі апеляційної інстанції.

Матеріли справи також не містять доказів звернення особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, документа (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Передача позивачем зазначеного автомобіля іншій особі не звільняє позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки, як вже було зазначено вище, таке звільнення можливе лише після вчинення тих обов`язкових дій, які передбачені положеннями статті 279-3 КУпАП.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача та висновок суду першої інстанції щодо того, що направлення оскаржуваної постанови не за місцезнаходженням юридичної особи: м. Київ, вул. Бережанська 6уд.12-Б, оф.15 та несвоєчасного її отримання (08.06.2021 року - вчинено адміністративне правопорушення, 27.06.2021 року - скеровано постанову на адресу позивача, 29.06.2021 року - отримано оскаржувану постанову позивачем), позбавило позивача можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 279-3 КУпАП щодо звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за порушення, зафіксоване в автоматичному режимі несе виключно фізична особа, а саме: відповідальна особа - фізична особа (власник) та/або відповідальна особа - керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, тобто керівник як фізична особа.

Частинами 7 та 8 ст. 279-1 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Варто наголосити, що згідно ч.2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Отже оскаржувана постанова набрала законної сили саме 29.06.2021 року (в день отримання її позивачем), отже саме з цього часу розпочинається 20-денний строк для можливого звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності в силу приписів ст. 279-3 КУпАП.

Крім цього, вчинення адміністративного правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 029-1219, відповідність якого нормам законодавства позивач у позові не оспорює.

Водночас, технічний засіб Каскад 029-1219, відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія, Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб Каскад має сертифікат відповідності зареєстрований за № UA.TR.00І 5-19 Rev.0, що дійсний у період з 14.01.2019 року по 14.01.2029 року, та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.

Інформація про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є безоплатною та розміщена в мережі Інтернет. Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем MAN TGX 18.480, державний номер НОМЕР_1 є фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення, які були додані відповідачем до відзиву на позовну заяву. На фотокартках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме:

1) дата та час вчинення правопорушення;

2) місце вчинення правопорушення;

3) географічні координати місця вчинення правопорушення;

4) фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку;

5) швидкість руху автомобіля, км/год;

6) обмеження (перевищення) швидкості, км/год;

7) напрямок руху автомобіля.

Відтак, факт вчинення правопорушення підтверджено належними доказами, які відповідають вимогам ст.ст. 73 - 73 КАС України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії 1АВ № 01783055 від 08.06.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, винесена інспектором ДПП Бондаренко Л.О. на підставі та в межах норм чинного законодавства обґрунтовано та скасуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України - задовольнити, рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 286, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 18 січня 2022 року.