Справа № 725/8534/21
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/8534/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Галичанський О.І.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

25 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом 31 Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення та затримання іноземця для забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В :

31 Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до громадянина Федеративної Демократичної Республіки Ефіопії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення та затримання іноземця для забезпечення примусового видворення за межі території України

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06.12.2021 року адміністративний позов задоволено. Примусово видворено Громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України до Федеративної Демократичної Республіки Ефіопії. Затримано Громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України на строк до шести місяців, тобто до 11 год. 40 хв. 16.06.2022 року. Строк затримання рахувати з 11 год 40 хв. 16.12.2021 року (строку завершення дії рішення суду у справі №725/3810/21).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Вважає, що будучи затриманим, йому не було надано безоплатну правову допомогу для здійснення захисту в суді. Відповідач посилається на те, що підстави для примусового видворення відсутні, оскільки позивач спочатку зобов`язаний був прийняти рішення про примусове повернення його в країну походження, а уразі не виконання такого рішення, без поважних причин, вже звертатися до суду про видворення за межі України.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.06.2021 року о 11 год. 40 хв. на підставі ст.ст. 3,5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб» відповідач був переданий на територію України та затриманий для складання протоколу про адміністративне правопорушення та встановлення особи останнього.

Стверджує, що на територію України відповідач потрапив 14.06.2021 року при спробі незаконного перетину державного кордону від України до Румунії поза пунктами пропуску, без документів , що посвідчують особу.

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.06.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.

Стверджує, що 17.06.2021 року Першотравневим районний судом м. Чернівці прийнято рішення про затримання відповідача з метою ідентифікації та термін 6 (шість) місяців, яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду відповідач поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у Волинській області.

Шестимісячний строк затримання відповідача закінчується о 11 год. 40 хв. 16.12.2021 року.

Враховуючи наведене , просив примусово видворити відповідача до країни походження та затримати його з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Судом також встановлено, що 17.06.2021 року Першотравневим районний судом м.Чернівці прийнято рішення про затримання відповідача з метою ідентифікації та термін 6 (шість) місяців. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як свідчать матеріали справи, позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача. Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині

Так, Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною першою статті 30 Закону № 3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Тобто, примусове видворення з України іноземця та особи без громадянства можливе за умови затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Закону № 3773-VI визначено, що в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону № 3773-VI реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону №3773-VI).

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкції), примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач незаконно перебуває в Україні, позов 31 Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Водночас, частиною 3 статті 3 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Зазначений принцип стосовно законності перебування коли відбувається гарантування свободи пересування, вільного вибору місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, також закріплений в ст. 33 Конституції України, де також встановлена конституційна гарантія таким особам, які на законних підставах перебувають на території України.

З огляду на зміст зазначених положень конституційних норм вбачається, що відповідна особа є користувачем на рівні з іншими особами правами і свободами, за наявності, якщо така особа перебуває в Україні саме на законних підставах. Якщо відсутня ознака законності перебування, то це створює для особи певні обмеження та відповідні юридичні наслідки.

Таким чином, з системного аналізу наведених положень норм матеріального та процесуального законодавства вбачаються усі правові підстави, в тому числі для затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі України з поміщенням в пункті тимчасового перебування, а також як особу, яка не має законних підстав для перебування на території України.

Судова колегія вважає, що в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатніми для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України, оскільки відповідач, перебуваючи в Україні, постійного місця проживання, законного джерела існування, близьких родичів, власності, коштів на існування не має.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що така позовна вимога є обґрунтованою, а тому задоволена судом першої інстанції правильно.

Отже, враховуючи вказані вище обставини з посиланням на докази, а також відсутність підстав, які б давали право апелянту перебувати на території України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що його слід примусово видворити за межі території України.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Громадянина Федеративної Демократичної Республіки Ефіопія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.