Справа № 400/2205/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 р. № 400/2205/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправною та скасування вимоги від 05.09.2019 №Ф-100645-14У,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить скасувати вимогу про сплату боргу від 05.09.2019 № Ф-100645-14У, винесену відповідачем.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому безпідставно було нараховано заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 19 768,20 грн та сформовано оскаржувану ним вимогу про сплату недоїмки. Позивач зазначає, що постійно сплачував єдиний внесок, а з серпня 2018 року є найманим працівником - директором Товариства з обмеженою відповідальністю „АГРО КО" та щомісяця відраховує єдиний соціальний внесок. Позивач зазначає, що заборгованість з єдиного внеску нарахована йому невідомо з яких підстав, так само незрозумілим є розмір нарахувань.

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд установив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву за кожним з доводів позовної заяви та зобов`язав відповідача подати письмові пояснення щодо суми боргу, вказаної в оскаржуваній вимозі, пояснення підтвердити документально.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові. У відзиві наведені посилання на законодавство, що визначає перелік платників ЄСВ та установлює їх обов`язки, в тому числі обов`язок самозайнятої особи стати на облік у контролюючих органах, порядок сплати єдиного внеску, відповідальність за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; зазначено про перебування позивача на обліку як фізичної особи - підприємця. Відповідач зазначає, що позивачу нараховано єдиного внеску як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, та як фізичній особі - підприємцю, а саме: за 2017 рік: як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність: 02.05.2018 - 8 448 грн, як фізичній особі - підприємцю: 19.07.2017, 19.10.2017, 19.01.2018, 09.02.2018 - по 2 112 грн, загальна сума - 8 448 грн; за 2018 рік: як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність: 19.04.2018, 19.07.2018, 21.01.2019 - по 2 457,18 грн, загальна сума - 7 371,54 грн; як фізичній особі - підприємцю: 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018, 21.01.2019 - по 2 457,18 грн, загальна сума - 9 828,72 грн; за 2019 рік: як фізичній особі підприємцю: 19.04.2019, 19.07.2019 - по 2 754,18 грн, загальна сума - 5 508,36 грн. Відповідач зазначає, що позивач сплатив у 2017 році - 4 224 грн, у 2018 році - 12 460 грн, у 2019 році (станом на 31.07.2019) - 2 755 грн. Відповідач підсумовує, що залишок несплачених коштів становить 22 523,20 грн.

Жодних доказів до відзиву не долучено.

Витребуваних судом письмових пояснень щодо суми боргу, вказаної в оскаржуваній вимозі, та доказів на їх підтвердження відповідач не подав.

Зокрема, у відзиві наявні відомості про суму боргу - 22 523,20 грн, а сума боргу за оскаржуваною вимогою становить 19 768, 20 грн.

Крім того, якщо від зазначеної у відзиві загальної суми нарахувань відняти загальну суму зазначених у відзиві оплат, різниця становитиме 20 165,62 грн, а не 22 523,20 грн: (8 448 + 8 448 + 7 371,54 + 9 828,72 грн +5 508,36) - (4 224 + 12 460 + 2 755).

Походження суми боргу в розмірі 19 768 грн у відзиві не наведено.

Доказів виникнення заборгованості не подано.

На підставі частини дев`ятої статті 205, статті 262 Кодексу адміністративноо судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку у відповідача як фізична особа - підприємець.

23.11.2010 позивачу видана ліцензія на здійснення діяльності арбітражного керуючого, 26.03.2013 - свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого. 26.07.2018 свідоцтво позивача про право здійснення діяльності арбітражного керуючого анульоване.

З 2018 року та на момент виникнення спірних правовідносин позивач обіймав посаду керівника ТОВ „АГРО КО", що підтверджується відомостями з ЄДРЮОФОП та ГФ щодо зазначеного підприємства.

05.09.2019 відповідач сформував вимогу про сплату позивачем недоїмки з єдиного внеску в сумі 19 768,20 грн.

На звернення позивача від 28.02.2020 про надання розрахунку боргу відповідач надав відповідь листом від 10.03.2020 № 14-29-54-07-16, виходячи із змісту якого нарахування по липень 2019 року становлять 37 837,80 грн, а оплата - 17 790 грн, що відрізняється від інформації, зазначеної відповідачем у відзиві.

У позовній заяві позивач посилається на потрійне нарахування йому єдиного внеску - як фізичній особі - підприємцю, як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність та, крім того, за нього сплачувався єдиний внесок як за найманого працівника.

У відзиві відповідач визнає, що за період з 2017 по 2018 рік єдиний внесок нараховувався позивачу і як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, і як фізичній особі - підприємцю.

Обставини, що визнаються сторонами, не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України. На підставі цього суд установив, що за період з 2017 по 2018 роки позивачу подвійно нараховувався єдиний внесок.

Одночасно установити точну нараховану позивачу суму єдиного внеску немає можливості установити через розбіжності між інформацією, наведеною у відзиві, та листі відповідача від 10.03.2020 № 14-29-54-07-16, а також неподання відповідачем витребуваних судом пояснень та доказів.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

За визначенням, наведеним у пункті 6 частини першої статті 1 Закону № 2464, недоїмкою є сума єдиного внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як вказано в абзаці другому пункту 2 розділу VI затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі Інструкція № 449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою.

Згідно з пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи).

Тобто, у тому випадку, якщо нарахування єдиного внеску за результатами документальної перевірки не було здійснено, вимогу може бути сформовано лише на підставі звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів (у сукупності).

Відповідач не надав суду доказів, що підтверджують законність здійсненого ним нарахування єдиного внеску.

Як зазначено вище, відповідач не подав витребуваних судом пояснень щодо нарахованої позивачу суми недоїмки, що увійшла до оскаржуваної вимоги, та доказів на підтвердження таких пояснень.

Згідно з частиною дев`ятою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд витребував у відповідача докази з метою установлення наявності чи відсутності у позивача боргу із сплати єдиного внеску в сумі 19 768,20 грн.

У справі відсутні відомості щодо поважності причин неподання відповідачем зазначених доказів, на підставі чого, керуючись частиною дев`ятою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнає обставину відсутності у позивача заборгованості з єдиного внеску в сумі 19 768,20 грн, яка включена до оскаржуваної позивачем вимоги про сплату недоїмки від 05.09.2019 № Ф-100645-14У.

Додатково суд зазначає, що у рішенні від 02.09.2019 у зразковій справі № 520/3939/19 Верховний Суд сформував правову позицію про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. Верховний Суд вказав, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачає.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідач не мав законних підстав для застосування формування оскаржуваної вимоги, а тому вона є протиправною та підлягає до скасування.

Суд також вказує, що відповідач не виконав обов`язку доказування правомірності свого рішення відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не навівши у відзиві на позовну заяву жодного контраргумента на доводи позовної заяви та не подавши жодного доказу.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 840,80 грн, сплачений позивачем за звернення до адміністративного суду із позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 19, 19, 77, 241 - 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, 43144729) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати сформовану Головним управлінням ДПС у Миколаївській області вимогу від 05.09.2019 № Ф-100645-14У про сплату ОСОБА_1 недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 19 768,20 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 43144729) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду .

Суддя В.В. Птичкіна