Справа № 679/1027/21
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/1027/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стасюк Р.М.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

14 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Залімського І. Г. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора відділу поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенант поліції Оніщука Олександра про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У серпні 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції Оніщука О.М., Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, у якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕГА №373460 від 02 серпня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він не здійснював завідомо неправдивого виклику поліції, а обставини про які він повідомляв мали місце, за фактом завдання йому ударів водієм таксі, про що 03 серпня 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000614, тому вважає що в його діях відсутні ознаки та склад адміністративного правопорушення.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції Оніщука О.М., Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення задоволено.

Скасовано постанову серії ЕГА №373460 від 02 серпня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрито.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_1 02 серпня 2021 року в проміжку часу 1:30 год. - 2:00 год. із с. Старий Кривин викликав таксі для поїздки в м. Нетішин. На його виклик приїхало таксі Suzuki Cross і він разом із іншими особами сіли до вказаного автомобіля.

У зв`язку із тим, що по дорозі між позивачем та таксистом відбулась суперечка і останній застосував до позивача фізичну силу, ОСОБА_1 здійснив декілька дзвінків на спецлінію "102".

Перший дзвінок стосувався його конфлікту із водієм таксі. При цьому позивач вказав, що через декілька хвилин вони будуть біля магазину "АТБ" в м. Нетішин.

Однак, як вказує позивач, таксист прибувши до магазину "АТБ" дізнавшись, що до них прямує поліція почав їхати разом із пасажирами у невідомому напрямку, у зв`язку із чим ОСОБА_1 здійснив другий дзвінок на спецлінію " 102" для того, аби повідомити стосовно того, що його та інших пасажирів таксист возить по місту та не випускає з машини.

Після чого, таксист звернув на проспект Курчатова в м. Нетішин та зупинився і в цей момент до них приїхав автомобіль патрульної поліції.

В подальшому, третій дзвінок стосувався застосування щодо позивача працівниками поліції фізичної сили.

Працівники поліції прибувши на місце, перевіривши на стан алкогольного сп`яніння відпустили таксиста, а позивача та інших осіб доставили до КНП НМР "Спеціалізована медико-санітарна частина м. Нетішин" з метою проведення огляду на стан сп`яніння.

Після чого, позивача було доставлено до відділення поліції в м. Нетішин де останнім було подано заяву та пояснення стосовно вищезазначених подій.

В той же час, 02 серпня 2021 року о 02:47:42 інспектором відділу поліцейської діяльності №1 (м. Нетішин) Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенантом поліції Оніщуком О.М. винесено постанову серії ЕГА №373460, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Суть та обставини правопорушення полягають в тому, що 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 перебуваючи у п`яному стані здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції та повідомив про факт якого насправді не було.

Позивач, не погоджуючись з такою постановою звернувся до суду за захистом прав та законних інтересів.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами правомірності свого рішення щодо наявності у діях позивача ознак та складу адміністративного правопорушення та наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 183 КУпАП.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскаржувана постанова була винесена стосовно відповідача за здійснення двох дзвінків, оскільки повідомлена позивачем інформація є завідомо неправдивою.

При цьому відповідач вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги докази, що надавалися представником відповідача, а саме відеозапис, а також те, що поліцейський, будучи суб`єктом владних повноважень, виявив адміністративне правопорушення та оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням.

Вважає, що твердження суду першої інстанції відносно відсутності доказів є хибним, а оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями вимог частини 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику служби, зокрема поліції. При цьому дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліції. Особа викликає поліцейського ніби то для надання допомоги, знаючи наперед те, що у цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику поліцейських, у тому числі.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями статті 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до статті 8 цього Закону поліцейський, серед іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних обов`язків), наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема, домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які перебувають у безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 443, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 1241, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, частина перша статті 1321, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 1521, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Разом із цим, за приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частини 5 статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки статтею 258 КУпАП не передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, тому у даному випадку є обов`язковим складання протоколу про таке адміністративне правопорушення.

Однак, судом встановлено, що інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенантом поліції Оніщук О.М. не було складено протоколу про адміністративне порушення чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ця обставина є самостійною підставою для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. По-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Окрім того, згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачами не доведено належними та допустимими доказами правомірності свого рішення щодо наявності у діях позивача ознак та складу адміністративного правопорушення та наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 183 КУпАП.

Так, зі змісту постанови судом встановлено, що суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції та повідомив про факт якого насправді не було.

При цьому, у своєму відзиві ГУНП в Хмельницькій області зазначає, що оскаржувана постанова винесено стосовно позивача по факту здійснення ним двох останніх дзвінків на спецлінію " 102", а саме щодо повідомлення, що його таксист віз у невідомому напрямку та не випускав із машини, а також стосовно повідомлення про застосування щодо нього фізичної сили працівниками поліції.

Проте, оскаржувана постанова містить лише загальний опис, без зазначення, яке конкретно повідомлення позивача є неправдивим, а також матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було викликано поліцію знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Що стосується поданих відповідачами доказів, а саме відеозаписів із боді-камери працівників поліції, суд вважає такі докази недопустимими в розумінні КАС України з огляду на таке.

Так, згідно частина 1 та 2 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Колегія суддів зауважує, що надані відповідачами матеріали на оптичних дисках підпадають під визначення електронного доказу, встановленого статтею 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Проте, як встановлено судом, шляхом огляду змісту оптичних дисків, на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що наданий суду відеозапис з боді-камери працівника поліції не є допустимими доказами в розумінні статті 74 КАС України.

Крім того, як звернуто увагу судом першої інстанції в порушення частини 9 статті 79 КАС України до суду не надано доказів попереднього надіслання іншим учасникам справи копій відеозаписів наданих до суду лейтенантом поліції Оніщуком О.М.

Разом із тим суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань із якого вбачається, що 03 серпня 2021 року до ЄРДР внесено відомості за №0000614 за частиною 1 статті 125 КК України за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , що мало місце 02 серпня 2021 року близько 02:00 год.

Більше того, як уже вище зазначалось у зв`язку із тим, що інспектором було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та не було складено протоколу про адміністративне правопорушення це слугує самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення та протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 січня 2022 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Залімський І. Г. Ватаманюк Р.В.