Справа № 200/6925/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року справа №200/6925/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі №200/6925/21 (суддя І інстанції Хохленков О.В., повне судове рішення складено 25.08.2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови у встановленні пільгового статусу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", скасування протоколу № 3 від 3 травня 2019 року засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо відмови у встановлені відповідного статусу на підставі вимог абз. 1 п.1 ст.10 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов`язання встановити пільговий статус відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у встановленні пільгового статусу відповідно до Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Скасовано протокол № 3 від 03.05.2019 року засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо відмови у встановлені відповідного статусу на підставі вимог абз. 1 п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради встановити пільговий статус відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно витягу з протоколу засідання ВЛК Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 27.03.2018р. № 107 захворювання, яке привело до смерті її чоловіка, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що не дає правових підстав для встановлення позивачці статусу особи, на яку поширюється чинність п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 09 грудня 2009 року про що зроблено відповідний актовий запис № 971 в книги реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецькій області (а.с. 10).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.12.2012р. ОСОБА_2 є інвалідом другої групи і має право на пільги встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 13).

Згідно з вкладкою № 631136 до посвідчення ОСОБА_2 є учасником ЛПА на ЧАЕС категорії 1 (а.с. 13).

Відповідно довідки МСЕК серія 10 ААБ № 386183 від 04.12.2012р. ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи (а.с. 14).

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що зроблено відповідний актовий запис № 672 в книги реєстрації відділу реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецькій області (а.с. 11).

Згідно з витягом з протоколу засідання ВЛК Північного регіону від 27.03.2018р. № 107 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців стосовно захворювання, яке привело до смерті її чоловіка, згідно якого захворювання, що призвело до смерті, так пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 9).

Позивачка звернулась до комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із заявою від 23.04.2019р. про встановлення їй статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Як вбачається з протоколу № 3 від 03.05.2019 року засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за наслідками розгляду цієї заяви було відмовлено у встановлені відповідного статусу на підставі вимог абз. 1 п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у цій справі є право позивачки на отримання статусу у відповідності до вимог абзацу 1 пункту 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

За правилами абзацу 1 пункту 1 статті 10 Закону № 3551 чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Аналіз цієї статті дозволяє дійти висновку про те, що положення наведеної норми Закону № 3551 поширюються, зокрема, на сім`ї осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, які померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

За приписами частини 2 статті 7 Закону № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: 1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, померлий чоловік позивачки, ОСОБА_2 , мав статус особи інваліда війни внаслідок виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Тобто, ОСОБА_2 належав до осіб, зазначених у статті 7 Закону №3551.

Згідно витягу з протоколу засідання ВЛК Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 27.03.2018р. № 107 захворювання, яке привело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, витягом з протоколу засідання ВЛК Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 27.03.2018р. № 107 підтверджено, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

Статтею 10 Закону № 3551 визначено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належить, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на позивачку поширюється чинність абзацу 1 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі №200/6925/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 200/6925/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 18 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 18 січня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко