Справа № 360/2376/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року справа №360/2376/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі №360/2376/21 (головуючий І інстанції Тихонов І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправними та скасувати п.5 і п.6 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону полковника медичної служби С. Пашковського №116 від 11.02.2021 в частині, що стосується командира 7-ї окремої автомобільної санітарної роти капітана ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що п.5 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону полковника медичної служби С. Пашковського №116 від 11.02.2021 (далі - Наказ №116) позивача за недостатній контроль за виконанням службових обов`язків підлеглим особовим складом, за недотримання Статуту внутрішньої служби ЗСУ та п.3.1.9 Положення про військове (корабельне господарство), затвердженого наказом МОУ №300 (далі Положення-300), відповідно до ст.5 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі" (далі - Закон) притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі 6265 грн.

Пунктом шостим Наказу помічнику начальника центру з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби було доручено здійснити утримання з грошового забезпечення позивача 6265 грн.

Наказ виданий за результатами службового розслідування за фактом нестачі майна, що виразилося у незаконному списанні ресурсів, а саме дизельного пального внаслідок невірного застосування коригуючого коефіцієнту.

Наказ в оскаржуваній частині є протиправним, оскільки не визначає конкретний період/періоди нанесення шкоди; не містить її розрахунку, посилань на осіб, які нанесли шкоду у кожний конкретний період/періоди; не визначає ступінь вини кожної відповідальної особи; не містить конкретних обставин завдання шкоди.

Проте, все вищезазначене повинно враховуватися згідно ст.8 ч.8 Закону при визначенні суми, яка підлягає стягненню окремо з кожної особи, і зокрема, з позивача.

Також в Наказі №116 відсутнє посилання на порушену/недотриману позивачем норму права чи його посадової інструкції.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано п.5 і п.6 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону полковника медичної служби С. Пашковського №116 від 11.02.2021 в частині, що стосується командира 7-ї окремої автомобільної санітарної роти капітана ОСОБА_1 .

Вирішено питання судових витрат- стягнуто з відповідача на корсить Державного бюджету судовий збір.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в поновному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

При подачі позовної заяви позивачем не сплачувався судовий збір як учасником бойових дій, отже суд першої інстанції безпідставно стягнув судовий збір з відповідача на користь бюджету.

Суд першої інстанції позбавив відповідача можливості під час розгляду справи по суті надати відповідні пояснення та застосувати у повній мірі свої процесуальні права тим, що відмовив в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з причин перебування представника відповідача на лікарняному.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини , що мають значення для правильного вирішення справи: не розмежував поняття «дисциплінарної» та «матеріальної» відповідальності. Крім того, застосовуючи до спірних правовідносин нормативно-правові акти, суд не звернув уваги, що позивача притягнуто до обмеженої, а не до повної матеріальної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача, не надаючи оцінку судовому рішенню в тій частині задоволення позову, яка сторонами не оскаржується.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до наказу ТВО командира військової частини - польова пошта В25821 №91 від 01.04.2017 прибув для проходження служби за контрактом з 01.04.2017 (арк.спр.15).

Наказом ТВО командира 7 окремої автомобільної санітарної роти від 07.12.2017 №161 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.12.2017 №167 призначено: старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира автомобільного взводу 7 окремої автомобільної санітарної роти 59 мобільного військового мобільного госпіталю (багатопрофільного, на 100 ліжок) Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону (на 475 ліжок), призначеного наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (по особовому складу) віцд 21.11.2017 № 147 на посаду, командира автомобільного взводу 7 окремої автомобільної санітарної роти 59 мобільного військового мобільного госпіталю (далі - 7ОАСР) (багатопрофільного, на 100 ліжок) Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону (на 475 ліжок), вважати таким, що 07 грудня 2017 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою (арк.спр.16).

З 31.08.2020 по 13.11.2020 у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону (далі = ВМКЦ ЦР) проведено внутрішній аудит ВМКЦ ЦР Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудити за період з 01.01.2017 по 30.06.2020. В результаті аудиту був складений Аудиторський звіт за результатами внутрішнього аудиту Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, а саме Аудит витрачення коштів та майна. Повнота оприбуткування військового майна.

Законність витрачання матеріальних цінностей, списання на видатки та грошових коштів на його придбання, списанням на видатки, переведенням до нижчих категорій по службам ресурсного забезпечення суттєвих порушень не встановлено, за виключенням випадків незаконного списання ресурсів на загальну суму 27,12тис.грн (по службі ПММ), що призвело до фактичної недостачі майна.

Зокрема, у 7-й окремій автомобільній санітарній роті, на автомобіль КрАз встановлено завищення основної норми витрати пального та понаднормове списання ДП в загальній кількості 703 кг на суму 18,53 тис. гривень.

Крім того, в порушення вимог п.4.13, 4.14 та 4.15 «положення по забезпеченню пальним і ТЗ №469» керівництвом 7-ї окремої автомобільної роти до аудиту не було надано підтверджуючих документів щодо встановлення тимчасової норми витрати пального на автомобіль КрАЗ-65053, узгодженої з ЦУЗПММ.

Зазначено, що матеріально-відповідальні особи підрозділів порушили вимоги п.16 Статуту внутрішньої служби в частині належного виконання службових обов`язків за посадою, п. 3.1.9. Положення про військове господарство №300 в частині здійснення постійного контролю за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів, вжиття необхідних для боротьби з нераціональними їх витратами (використання), втратами, нестачами, псуванням і розкладання.

Згідно з пропозицією аудиту, з метою усунення виявлених порушень та недопущення у майбутньому керівництву Центру пропонується: - провести службове розслідування по усім фактам незаконних та неефективних витрат для прийняття управлінських рішень щодо посадових осіб, якими допущені зазначені порушення; - вжити заходи щодо відшкодування встановлених під час аудиту незаконних виплат в сумі 27.12 тис.грн. (ПММ) (арк.спр.66-69).

За наказом начальника ВМКЦ ЦР №773 від 16.12.2020 призначено службове розслідування за фактом недостачі майна та №21 від 06.01.2021 про продовження терміну розслідування за фактом нестачі майна, результати якого оформлено актом службового розслідування від 11.02.2021(арк.спр.97;98;91-96).

Службовим розслідуванням встановлено, що у 7ОАСР невірно застосований коригуючий коефіцієнт до основної норми витрати пального, визначеної у додатку № 2 до наказу Міністерства Оборони України (далі - МОУ), що призвело до понаднормового списання палива. А саме ДП в загальній кількості 703 кг на суму 18,53 тис. грн. Причиною понаднормового списання палива є те, що посадові особи, які перевіряли оформлення та затверджування шляхові листи, порушили Статут внутрішньої службив частини неналежного виконання службових обовязків за посадою та Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом МОУ № 300. Відповідальними посадовими особами визначено військовослужбовців 7ОАСР. А саме, командира 7ОАСР капітана ОСОБА_1 , заступника командира роти з озброєння 7 ОАСР капітана Є.Глушка, головного сержанта взводу матеріального забезпечення старшого сержанта О.Паруну (далі - Положення №300.

Запропоновано за шкоду, заподіяну державі, порушення вимог законодавства командира 7ОАСР капітана ОСОБА_1 за недостатній контроль за виконанням службових обов`язків особового складу 7ОАСР, за недотримання Статуту внутрішньої служби ЗСУ та п.3.1.9 Положення про військове (корабельне господарство), затвердженого наказом МОУ №300, що призвело до незаконного витрачання військового майна(паливо-мастильних матеріалів) на суму 18 тисяч 530 гривень, притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі 6 тисяч 265 гривень.

До матеріалів справи надані копії документів: витяг з Аудиторського звіту №234/3/36аз від 04.12.2020(арк.спр.66-69), довідка по здійснення відрахування та виплати щодо капітана ОСОБА_1 (арк.спр.70), Акт службового розслідування за фактом нестачі майна № 395 від 11.02.202 (арк.спр.91-96).

У наказі начальника військово-медичного клінічного центру Центрального регіону полковника медичної служби С. Пашковського від 11.02.2021 №116 «Про результати службового розслідування за фактом нестачі майна (далі - Наказ №116) (арк.спр.11-14) зазначено, що згідно з аудиторським звітом встановлено незаконне списання ресурсів на загальну суму 27 тис.12 грн.

Факт невірного застосування коригуючого коефіцієнту встановлено аудиторським звітом і у 7ОАСР. У звіті зазначено завищення основної норми витрати пального та понаднормове списання ДП у загальній кількості 703кг. (на суму 18 тис.53 грн.).

Крім того, в порушення вимог п.4.13, 4.14 та 4.15 «положення по забезпеченню пальним і ТЗ №469» керівництвом 7-ї окремої автомобільної роти до аудиту не було надано підтверджуючих документів щодо встановлення тимчасової норми витрати пального на автомобіль КрАЗ-65053, узгодженої з ЦУЗПММ (арк.спр.68).

Пунктом п`ятим наказу, зокрема відповідно до ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду заподіяну державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ: командира 7 ОАСР капітана ОСОБА_1 за недостатній контроль за виконанням службових обов`язків підлеглим особовим складом 7ОАСР, за недотримання Статуту внутрішньої служби ЗСУ та п.3.1.9 Положення про військове (корабельне господарство), затвердженого наказом МОУ №300 на суму 18 тис.530грн, відповідно до Закону України «Про матеріалу відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі» від 03.10.2019 №160-ІХ, притягнути до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі 6 тис.265 грн.

Пунктом шостим Наказу помічнику начальника центру з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби полковнику ОСОБА_2 здійснити утримання із грошового забезпечення військовослужбовців, капітана ОСОБА_1 - 6 тис 265 грн., відповідно до вимог керівних документів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем під час проведення службового розслідування не було дотримано вимог нормативно-правових актів.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV.

Стаття 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

На підставі статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 58 Статуту внутрішньої служби визначено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимогКонституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби визначено обов`язки командира (начальника).

Правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство (затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997р. №300; далі за текстом Положення №300), згідно з підпунктом 3.1.7 якого у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3 - 3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, з інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння; начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби; старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частини (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX(далі Закон № 160-ІХ).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно пункту 5 статті 1 закону №160 прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

На підставі частини першої статті 3 закону №160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону №160 умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Розділом ІІ Закону №160 визначено види матеріальної відповідальності: обмежена, повна та підвищена.

Згідно статті 5 Закону №160 особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.

На підставі частин першої та другої статті 7 Закону 3160 розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №160 посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

Як визначено частиною другою статті 8 закону №160 у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Згідно частини третьої статті 8 Закону №160 розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

На підставі частини п`ятої статті 8 Закону №160 порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

Відповідно до частини шостої статті 8 Закону №160 за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Як встановлено частиною сьомою статті 8 Закону №160 якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст.ст.47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017р. №608 (далі -Порядок №608).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 608 визначено, що службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 7 розділу І Порядку №608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

На підставі пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду (…)

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Порядок проведення службового розслідування, оформлення його результатів встановлено розділами 3 та 4 Порядку №608.

На підставі пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Як визначено пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Порядку №608 до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

На підставі пункту 1 розділу 4 Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

-дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

-виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

-розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Пунктом 3 розділу 4 Порядку №608 визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

-знати підстави проведення службового розслідування;

-бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

-відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

-давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

На підставі пункту 1 Розділу 5 Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 2 розділу 5 Порядку №608 у вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

Згідно пункту 3 розділу 5 Порядку №608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Як визначено пунктом 4 розділу 5 Порядку №608 у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Відповідно до пункту 5 розділу 5 Порядку №608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Згідно пункту 6 розділу 5 Порядку №608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди визначені розділом 8 Порядку №608.

Згідно пункту 1 розділу 8 Порядку №608 у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Як визначено пунктом 2 розділу 8 Порядку №608 під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати:

наявність шкоди;

протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна);

умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

На підставі пункту 3 розділу 8 Порядку №608 до матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Аналіз вищезазначених положень закону №160 та Порядку №608 свідчить, що порядок проведення службового розслідування, оформлення його результатів є однаковим як для встановлення фактів дисциплінарних порушень, так і за фактами встановлення завданої шкоди державному майну, при цьому в останньому випадку із застосуванням особливостей, визначених розділом 8 Порядку №608.

Таким чином, притягненню позивача - командира 7 ОАСР капітана ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності має передувати службове розслідування, в ході якого обов`язково мають бути встановлені, зокрема, наявність шкоди; протиправна поведінка позивача в зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача та завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

Як свідчать матеріали справи в ході службового розслідування (а.с.91-96) було з`ясовано:

1) Наявність шкоди незаконне списання ресурсів шляхом завищення основної норми витрати пального та понаднормове списання ДП, що підтверджується шляховими листами в загальній кількості 703 кг (на суму 18,53 тис. грн..);

2) Протиправна поведінка позивача в зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків:

-ст.16 Статуту внутрішньої служби: кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

-ст.59 Статуту внутрішньої служби: Командир (начальник) зобов`язаний: завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

-ст.112 Статуту внутрішньої служби: командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний: організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на місяць робити огляд корабля, його озброєння, боєприпасів, технічних засобів і здійснювати щоденний обхід корабля). Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів;

-п.3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ №300: Усі посадові особи військової частини (з`єднання), які

відають військовим (корабельним) господарством, повинні: здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та

доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і

коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними

їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і

розкраданням.

При цьому, відповідно до посадової інструкції командира 7ОАСР, посаду якого займає ОСОБА_1 , командир зобов`язаний знати стан справ у дорученій йому військовій частині (…); завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині (…) за штатом, списком і в наявності; вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині.

3) Причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача та завданою шкодою: затвердження позивачем, як командиром 7ОАСР, шляхових листів без належної їх перевірки, оформлених із невірним встановленим коригуючим коефіцієнтом та завищенням основної норми витрат пального, що призвело до незаконного списання ресурсів (пального).

4) Ступінь нанесення матеріальної шкоди: недостача військового майна в кількості 703 кг (на суму 18,53 тис. грн.), внаслідок незаконного його списання.

5) умисність чи необережність: бездіяльність командира 7ОАСР ОСОБА_1 (необережна форма вини)Ю який не вжив належних заходів контролю за ввіреним йому майном та заходів щодо запобіганню його незаконному витрачанню, внаслідок чого спричинено матеріальну шкоду.

Вищевикладене підтверджується актом службового розслідування №395 від 11.02.2021 року, який свідчить, що у 7-й окремій автомобільній санітарній роті, на автомобіль КрАз встановлено завищення основної норми витрати пального та понаднормове списання ДП в загальній кількості 703 кг на суму 18,53 тис. гривень.

При цьому суд зауважує на помилковість висновків суду першої інстанції про недоведеність вини позивача у незаконному витрачанні пального та понаднормовому списанні ДП на автомобіль КрАЗ-65053, оскільки внутрішній аудит проведено за період з 01.01.2017 по 30.06.2020, а ОСОБА_1 тільки 07.12.2017 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою - командира автомобільного взводу 7 окремої автомобільної санітарної роти.

Проте в ході проведення службового розслідування позивач пояснював, що оформлення шляхових листів перевіряв прапорщик ОСОБА_3 . Тоді як саме позивач командир автомобільного взводу 7 окремої автомобільної санітарної роти ОСОБА_1 під час виконання своїх службових обов`язків за посадою затверджував шляхові листи, за якими встановлено незаконне витрачання пального.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до обережної матеріальної відповідальності наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону полковника медичної служби С. Пашковського №116 від 11.02.2021 в розмірі у розмірі 6265 грн за наслідками службового розслідування №395 від 11.02.2021 року.

Є безпідставними посилання позивача на відсутності в наказі періоду нанесення шкоди, розрахунку шкоди, ступеню вини тощо, оскільки ці обставини визначаються в акті службового розслідування і не потребують відображення в наказі. Між тим спірний наказ містить як виклад обставин незаконного списання ресурсів, внаслідок якого спричинено шкоду, так і необхідні посилання на положення нормативно-правових актів, внаслідок порушення яких позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності, на причини скоєння порушень недостатній контроль за виконанням своїх службових обов`язків командиром 7 ОАСР ОСОБА_1 .

При цьому суд звертає увагу, що суд першої інстанції, аналізуючи обставини справи, помилково послався на не встановлення під час службового розслідування умисних протиправних дії ОСОБА_1 , оскільки за даними обставинами справи вина позивача визначаться не умислом, а необережністю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, є слушними, що обумовлює задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Також суд погоджується з доводами відповідача про неправильний розподіл судом першої інстанції судових витрат по справі з огляду на положення ст.139 КАС України та тієї обставини, що позивач є звільненим від сплати судового збору за своєю позовною заявою.

З огляду на положення статті 205 КАС України є неприйнятними посилання апелянта про безпідставний розгляд справи судом першої інстанції за відсутності представника відповідача, який надав клопотання про відкладення розгляду внаслідок поважних причин неприбуття в судове засідання. Суд зазначає, що явка сторін не визнавалася судом першої інстанції обов`язковою, при цьому учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі №360/2376/21 задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі №360/2376/21 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання протиправними та скасування пунктів наказу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 17 січня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 січня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко