Справа № 484/4505/21
Суддя: Фортуна Т. Ю.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Первомайськ

Справа :484/4505/21

Номер провадження : 2-а/484/5/22

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді ФортуниТ.Ю., розглянувши у письмовому провадженні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач 15.11.2021 (дата передачі відправлення на відділення поштового зв`язку) звернувся до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05.11.2021 серії ВМ№ 00000849 зазначивши, що постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Зі змісту постанови слідує, що 04.11.2021 о 21:24 за адресою: М-07 Київ-Ковель-Ягодин, км 62+879, зафіксовано транспортний засіб: MAN TGX 26.440, днз: НОМЕР_1 , при русі якого, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 8,3% (8,174 т), відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. З такою постановою позивач не згоден, вважає, що постанова незаконна, винесена за відсутності належних доказів, тому підлягає скасуванню.

Зазначив, що згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 йому на праві приватної власності належить транспортний засіб: марка MAN, модель TGX 26.440, днз: НОМЕР_1 , тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е; маса без навантаження становить 7100 кг, повна маса 26000 кг. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , позивач також є власником напівпричепа: марка KOGEL, модель S24, днз: НОМЕР_4 , тип: спеціалізований напівпричеп - спеціалізований Н/ПР-контейнеровоз-Е; маса без навантаження 3980 кг, повна маса 34000 кг. Вантажний тягач та напівпричеп (контейнеровоз), відповідно до п. 22.5 ПДР має право перевезення 44 т.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 04.11.2021 № 1 вантажовідпривником ТОВ «Фірма Ерідон» було завантажено насипом соняшник на загальну масу 28120 кг (нетто), маса транспортного засобу та причепу склала 16100 кг (тара), загальна маса 44220 кг (брутто). Зазначена вага була перевірена та зафіксована відповідальною особою ТОВ «Фірма Ерідон» та водієм ОСОБА_2 у товарно-транспортній накладній від 04.11.2021 № 1.

Оскаржувану постанову позивач отримав 09.11.2021, з якої не зрозумів чому саме було встановлення порушення п. 22.5 ПДР, оскільки відповідно до товарно-транспортної накладної перенавантаження не було. Вважає, що обрахунок перевантаження, проведений в автоматичному режимі, яким встановлено перевищення загальної ваги на 8,3% (8,174 т), є помилковим, оскільки тоді транспортний засіб мав би важити 98,48 т.

Крім того, постанова не містить інформації про тип транспорного засобу, від якого залежить гранічний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, не вказана інформація про фактичну масу (вагу) вказаного в постанові транспортного засобу, ні інформації про вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільнимим дорогами.

Позивач вважає, що також має бути враховано властивості вантажу, який є сипучим та постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху.

Крім того, відповідач не надав жодного документа, окрім оскаржуваної постанови, який би підтверджував порушення позивачем п. 22.5 ПДР України.

Посилаючись на вищезазначені обставини просить скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 16.11.2021 позов залишено без руху; позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.11.2021 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті подав відзив разом з письмовими доказами. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог через необґрунтованість. В обґрунтування зазначив, що під час руху транспортного засобу позивача технічним засобом в автоматичному режимі було зафіксовано перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, про що уповноваженою особою Укртрансбезпеки складено постанову та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності. Перевищеннях нормативних параметрів було встановлено із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищували нормативно вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. В даному випадку позивачем здійснено порушення вагових нормативів на 8,3%. Також зазначив, що факт перевантаження зафіксовано товарно-транспортною накладною - більше 40 т. Крім того, фіксація порушення була здійснена за допомогою вимірювального приладу автоматичного пункту, який відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, про що наявні відповідні сертифікати. Зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу правопорушення. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком №1174, в якому відсутні посилання на методику визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої власди у сфері метрології. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зокрема зазначив, що, належний йому транспортний засіб після фіксування адміністративного правопорушення проїзджав інший автоматичний пункт вагово-габаритого контролю у русі, але там не було зафіксовано перевищення ваги.

Представник відповідача надав заперечення, в яких виклав заперечення щодо позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому, водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Соколюком Л.М. 05.11.2021 винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ВМ № 00000849, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Оскаржувану постанову позивач отримав поштовим зв`язком 09.11.2021.

Відповідно до вказаної постанови, 05.11.2021 о 21:24 за адресою: М-07 Київ-Ковель-Ягодин, км 62+879, зафіксовано транспортний засіб: MAN TGX 26.440, днз: НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 8,3% (8,174 т), за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі по тексту Положення), який є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека, відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушенні і накладає адміністративні стягнення (пункт 5 Положення).

Пунктом 7 Положення, для виконання покладених на неї завдань, Укртрансбезпека має право: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справи про порушення законодавства; використовувати засоби фото і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати від 12.02.2020 у справі № 917/210/19.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі по тексту Правила №30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 3 Правил №30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, зокрема, фактичну масу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі по тексту - Порядок №879).

Пунктом 2 Порядку №879 передбачено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» від 18.01.2001 №30, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (п. 15 Порядку №879).

Відповідно до п. 18 Порядку №879 зазначено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Також за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п. 20 Порядку №879).

Як зазначено у постанові серії ВМ №00000849 від 05.11.2021 при проведенні вагового контролю використовувався технічний засіб WIM6, 6; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу: № 35-02/5875, строк дії до 12.10.2022.

Габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин, км 62+879. При цьому, посадовими особами Укртрансбезпеки використовувались вимірювальне обладнання автоматичного пункту прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі WIM6, 6; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу: № 35-02/5875, строк дії до 12.10.2022, М-07 Київ-Ковель-Ягодин, на ділянці км 62+879.

Представником відповідача надано сертифікат перевірки типу від 17.06.2020 №UA.TR001 76-20 Rev.0, приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, позначення типу WIM, чинний до 16.06.2030.

Також представником надано сертифікат відповідності №UA.TR. від 19.06.2020. У графі «Застосований гармонізований стандарт» вказано, що при визначенні оцінки відповідності вищевказаних ваг застосовуються: ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT) «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробувань»; ДСТУ 7363:2013 OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). За результатами проведених досліджень та випробувань встановлено, що прилад із зазначеним заводським номером відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу таким вимогам були проведені випробування, викладені в 5.2.ДСТУ OIML R 134-1:2010, зокрема випробування в русі згідно п. 5.2.1.1; випробування для оцінення похибки під час випробування в русі згідно п. 5.2.1.2.

Наданим представником відповідача експертним висновком ТОВ «Безпека та інновації інформаційних систем» від 16.10.2020 №1182 встановлено, що комплекс «Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Автоматизована система зважування ТЗ у русі (WIM)», що надана на експертизу ТОВ «СЕА ЕЛЕКТРОНІКС Україна», відповідає вимогам нормативних документів із технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі «Комплекс «Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) «Автоматизована система зважування ТЗ у русі (WIM)». Технічні вимоги за критеріями технічного захисту інформації».

Таким чином, оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб, номер свідоцтва про його повірку та строк його дії, що призводить до можливості його точної ідентифікації. Оскільки представником відповідача надано технічну документацію на вказаний прилад, суд приходить висновку, що доводи представника позивача щодо помилковості проведеного обрахунку спростовуються наданими представником відповідача доказами.

Крім того, для обрахунку перевантаження транспортного засобу застосовано формулу, яка відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробування (OIML R 134-1:2006, IDT)" ураховує максимально допустиму похибку 10%, а саме: (М(фактична) М(максимально допустима) 10%*М(фактична))*100/ М(максимально допустима)).

За наслідками проведення габаритно-вагового контролю було встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 ПДР України. Адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, несе її відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1 ст. 14-3 КУпАП).

Стосовно правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП слід зазначити, що з позову та з доданих до нього матеріалів справи вбачається, що власником вказаного транспортного засобу марки MAN, модель TGX 26.440, днз: НОМЕР_1 , тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е; є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Суду не надано доказів про внесення відомостей про належного користувача відповідного транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Позивач зазначає, що перевантаження транспортного засобу не було, оскільки, відповідно до товарно-транспортної накладної від 04.11.2021 № 1 вантажовідпривником ТОВ «Фірма Ерідон» було завантажено насипом соняшник на загальну масу 28120 кг (нетто), маса транспортного засобу та причепу склала 16100 кг (тара), загальна маса 44220 кг (брутто). Зазначена вага була перевірена та зафіксована відповідальною особою ТОВ «Фірма Ерідон» та водієм ОСОБА_2 у товарно-транспортній накладній від 04.11.2021 № 1.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що вказаною товаро-транспортною накладною спростовуються вагові параметри транспортного засобу, оскільки, відповідно до змісту абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Щодо перевезення вантажу напівпричепом, який є контейнеровозом.

Відповідно до Наказу Міністерства транспорту України від 14.01.1997 № 363 № Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» дано визначення н/причеп-контейнеровоз- є транспортним засобом спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів. Забороняється перевозити в універсальних контейнерах сипучі вантажі без тари( п.17.2 Наказу).

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року №363 "Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" дано визначення н/ причем- контейнеровоз- транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення ватажів певних категорій - контейнерів. Забороняється перевозити в універсальних контейнерах сипучі вантажі без тари (пункт 17.2 Наказу).

Матеріали справи свідчать, що позивачем перевозився сипучий вантаж - соняшник.

Водночас, матеріали справи не містять доказів, що на напівпричепі було обладнання для перевезення вантажів, яке можливо було ідентифікувати як контейнер, оскільки він містив маркування, обов`язкове для контейнерів у відповідності до вимог Наказу №363 а саме: розпізнавальний знак, номер контейнера, найменування власника контейнера, вантажність і маса тари контейнера, кг, внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера, час останього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

Таким чином, суд відхиляє аргументи позивача, що перевезення вантажу здійснювалось напівпричепом, який є контейнеровозом, щодо яких встановлено інші граничні вагові параметри, а саме максимальне навантаження 44 тони.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядку № 1174).

Так, відповідно до п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Ураховуючи вищенаведені положення закону та з урахуванням того, що згідно з п. 4 Порядку №1174 основними функціями системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, є в тому числі, автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів та автоматизоване формування проекту постанови про адміністративне правопорушення, - суд приходить до висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення; оскаржувана постанова підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення серії ВМ №00000849 від 05.11.2021 мали місце, а старший державний інспектор відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Соколюк Л.М. діяв в межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені законом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування вказаної постанови.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст. 139 КАС України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд

ухвалив:

- у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, відмовити.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 295 КАС України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з положеннямист. 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ;

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , юридична адреса: пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ.

Повне рішення суду складено 27.01.2022.

Суддя Т.Ю. Фортуна