Справа № 810/2116/15
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2116/15 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 15.06.2020) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями «Перно Рікар Україна» про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фора» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 16 березня 2015 року №6091/0034/2810 в сумі 17 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення про застосування до нього фінансових санкцій є незаконним. Алкогольні напої, виявлені в нього під час перевірки, є імпортним товаром, за який у повному обсязі сплачено акцизний податок під час придбання марок та передачі їх імпортером виробнику, а також доплати акцизного податку, що сталася внаслідок зміни ставок у період часу між придбанням марок та ввезенням алкогольних напоїв на митну територію України, під час митного оформлення товару. Документи, що підтверджують сплату акцизного податку, надано позивачем до перевірки, однак відповідач не взяв їх до уваги. Позивач також стверджував, що придбав алкогольну продукцію на внутрішньому ринку для подальшої реалізації і позбавлений будь-якої можливості змінювати маркування придбаних і маркованих імпортних алкогольних напоїв.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2019 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора» задоволено часткову, постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Верховним Судом у цій постанові, зокрема, зазначено, що під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій слід дослідити надані позивачем докази (вантажно-митні декларації) та встановити чи відповідають суми акцизного податку, зазначені на марках акцизного податку вказаної алкогольної продукції, ставкам, встановленим станом на дату подання платником податку митної декларації до митного органу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовну у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що при визначенні ставки акцизного податку контролюючий орган керувався датою розливу алкогольної продукції, що не відповідає законодавчому регулюванню в Україні, тому рішення про застосування фінансових санкцій є правомірним.

Крім того, апелянтом подано клопотання, в якому просить замінити Міжрегіональне головного управління Державної фіскальної служби Центрального офісу з обслуговування великих платників () правонаступником - Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Наведене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача Міжрегіональне головного управління Державної фіскальної служби Центрального офісу з обслуговування великих платників () його правонаступником Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків () та після такої заміни усі дії, вчинені в адміністративному процесі до її вступу, обов`язкові для Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків () в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби Центрального офісу з обслуговування великих платників ().

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для касування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України посадовими особами відповідача було проведено фактичну перевірку дотримання позивачем законодавства з питань здійснення оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, наявності ліцензій, патентів, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів в приміщенні магазину, який розташований за адресою м. Київ, вул. Закревського, 93-А та належить суб`єкту господарювання - ТОВ «Фора».

За результатами перевірки складено Акт № 26/142/21/32294897 від 25 лютого 2015 року.

У ході проведення перевірки встановлено факт збереження з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв маркованих марками акцизного податку, на яких зазначені суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, які не відповідають сумам, визначеним з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари, а саме:

- Ром Кайо Гранде Бланко Резерва об`єм 1,0 л., 37,5 об %, дата виробництва 10 березня 2014 р. маркований марками акцизного податку з наступними реквізитами: тип АІ ЛГП серії АААП № 002890, № 002889, сума акцизного податку 18,559 грн дата 10/13. Станом на дату виробництва (03.2014) діяла ставка акцизного податку 56,42 грн. за 1 л. 100% спирту * 1,0 л. *37,5 % = 21,158 грн. Проте, контролюючий орган вважає, що дата виробництва Ром Кайо Гранде Бланко Резерва 10 березня 2014 р., то сума акцизного податку на марці акцизного податку повинна бути у розмірі 21,158 грн;

- Віскі Highland Legend об`єм 0,5 л., 40 об.%, дата виробництва 8 січня 2014 р. маркований марками акцизного податку з наступними реквізитами: тип АІ ЛГП серії ААБХ № 103605, сума акцизного податку 11,284 грн, дата 05/14; тип АІ ЛГП серії ААБЮ № 103919, № 103924 сума акцизного податку 11,284 грн, дата 05/14. Станом на дату виробництва віскі (01.2014) діяла ставка акцизного податку 49,49 грн. за 1 л. 100% спирту *0,5 л. * 40 % об. = 9,898 грн, в той час як пляшка маркована марками акцизного податку зі ставкою 11,284 грн;

- Коньяк Вірменський «Арарат 5 зірок» об`єм 0,5 л., 40 об.%, дата виробництва 4 червня 2014 р. маркований марками акцизного податку з наступними реквізитами: тип АІ ВП АААЄ № 053602, сума акцизного податку 14,106 грн, дата 11/14. Станом на дату виробництва коньяку (06.2014) діяла ставка акцизного податку 56,42 грн. за 1 л. 100% спирту * 0,5 л. * 40 % об. = 11,284 грн, в той час як пляшка маркована марками акцизного податку зі ставкою 14,106 грн.

В Акті перевірки зазначено про порушення позивачем норм ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР; п.20 постанови Кабінету Міністрів України №1251 від 27 грудня 2010 року «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Контролюючим органом встановлено факт збереження з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, описаних в додатку №1, №2 до Акту перевірки, маркованими марками, на яких зазначена сума акцизного податку, сплачена за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі визначених з урахуванням чинних на дату розливу продукції, міцності товару та місткості тари, ставок акцизного податку.

За результатами перевірки Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників прийнято рішення від 16 березня 2015 року №6091/0034/2810, згідно з яким податковий орган на підставі абзацу п`ятнадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосував до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн.

17 квітня 2015 року позивач звернувся із скаргою на це рішення до Державної фіскальної служби України та 29 квітня 2015 року отримав лист ДФС України, яким скаргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку (пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 216.4 ст. 216 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання контролюючому органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання контролюючим органом у визначених законодавством випадках.

Згідно із пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із пп. 222.2.1, 222.2.2 п. 222.2 ст. 222 ПК України податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) сплачується платниками податку до або в день подання митної декларації.

У разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Відповідно до п. 226.1-226.3 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (п. 226.5-226.7 ст. 226 ПК України).

Пунктом 226.9 статті 226 ПК України встановлено, що вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно з п. 226.14 ст. 226 ПК України для одержання марок акцизного податку імпортер повинен подати продавцю таких марок заявку-розрахунок у трьох примірниках за встановленою продавцем марок формою, платіжні документи, що підтверджують внесення плати за марки та сплату податку до відповідного бюджету. Один примірник заявки-розрахунку залишається у продавця марок акцизного податку, другий - з відміткою продавця марок про сплату податку повертається імпортеру для передачі контролюючому органу, третій - з відміткою продавця марок залишається у покупця (імпортера).

Згідно з п. 228.9 ст. 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Відповідно до вимог пунктів 224.1 та 224.2 статті 224 Податкового кодексу України, контроль за правильністю обчислення і своєчасністю сплати до бюджету податку з підакцизних товарів (продукції), що виробляються на території України, а також, що ввозяться на митну територію України, під час митного оформлення, здійснюється контролюючими органами.

Згідно з вимогами підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 Податкового кодексу України суми податку з алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, сплачуються при придбанні марок акцизного податку.

Податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) сплачується платниками податку до або в день подання митної декларації. У разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації (п. 222.2 ст. 222 ПК України).

Отже, імпортні алкогольні напої, марковані марками акцизного податку, придбаними імпортером в установленому порядку, та легально ввезені на митну територію України із сплатою митних платежів та акцизного податку під час митного оформлення товару, є належним чином маркованими в силу спеціальних норм податкового законодавства.

Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно із п. 1 ст. 11 вказаного Закону маркування алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, які реалізуються в Україні, здійснюється таким чином: на лицьовій стороні етикетки кожної пляшки або самої пляшки (іншого посуду) алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, які реалізуються через торговельну мережу, в доступній для споживача формі згідно з чинним законодавством про мови вказуються: загальна та власна назви виробу; найменування виробника; знак для товарів і послуг; географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування суб`єкта господарювання; вміст спирту (%об.); місткість посуду; вміст цукру (якщо це регламентується нормативними документами); позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для реалізації на території України). Штриховий код повинен бути нанесений на видиму сторону етикетки, або контретикетки, або пляшки (іншого посуду). На видимій стороні етикетки, або контретикетки, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб`єкта господарювання та номер ліцензії на виробництво.

Частиною 4 ст. 11 вказаного Закону встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно із ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 (далі - Положення №1251).

Пунктами 8, 9 Положення №1251 встановлено, що марки продаються суб`єктам господарювання, які відповідно до законодавства є платниками акцизного податку з алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Плата за марки акцизного податку зараховується до державного бюджету і відповідно до бюджетного законодавства використовується виключно для фінансування витрат, пов`язаних з їх виробництвом, зберіганням та реалізацією.

Відповідно до пункту 17 Положення № 1251 імпортери - юридичні та фізичні особи, які уклали з іноземними виробниками або іншими нерезидентами контракт (договір) про постачання (ввезення) в Україну алкогольних напоїв і тютюнових виробів, мають право ввозити на митну територію України імпортні алкогольні напої і тютюнові вироби, зокрема, якщо: ввезення їх на митну територію України здійснюється виключно через визначені Кабінетом Міністрів України пункти пропуску через державний кордон, які зазначені покупцями марок (імпортерами) у заявці-розрахунку; маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється в установленому порядку з використанням марок встановленого зразка; покупець марок (імпортер) подав територіальному органу ДФС митну декларацію, копію декларації про максимальні роздрібні ціни (для тютюнових виробів) та один примірник заявки-розрахунку з відміткою продавця марок про сплату сум податку до відповідного бюджету в повному обсязі.

У разі порушення порядку маркування ввезених алкогольних напоїв і тютюнових виробів та/або сплати податку не в повному обсязі товар не допускається до митного оформлення і ввезення його на митну територію України забороняється.

Пунктом 18 вказаного Положення № 1251 передбачено, що придбані марки передаються покупцями марок (імпортерами) іноземним суб`єктам господарювання для маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що підлягають подальшому ввезенню на митну територію України.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів (п. 19, 20 вказаного Положення).

Згідно із п. 20 Положення №1251 у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію країни покупці марок зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи ДФС, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Суд першої інстанції вірно вказав, що аналіз вищевикладених норм законодавства свідчить про те, що датою визначення ставки акцизного податку з імпортованої маркованої алкогольної продукції є саме дата подання платником податку митної декларації до митного органу, а не дата розливу цієї продукції.

Натомість, приймаючи оскаржуване рішення, контролюючий орган виходив з того, що сума акцизного податку, зазначена на марці акцизного податку алкогольної продукції, яка була виявлена під час перевірки, не відповідає ставці податку, яка була чинною саме на момент розливу продукції.

Разом із тим, позивач вказує на те, що алкогольна продукція, яка була виявлена під час перевірки, ввезена на митну територію України Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» та ДПзІІ «Перно Рікар Україна».

На підтвердження викладених обставин, позивачем додано до матеріалів справи вантажно-митні декларації та заявки-розрахунки на придбання марок акцизного податку з відмітками митного органу про здійснення доплати.

На виконання судового рішення Верховного Суду у цій справі під час нового розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції досліджено надані позивачем докази (вантажно-митні декларації) та встановлено, що суми акцизного податку, зазначені на марках акцизного податку вказаної алкогольної продукції, відповідають ставкам, встановленим станом на дату подання платником податку митної декларації до митного органу.

ДПзІІ «Перно Рікар Україна» за заявками-розрахунками на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв придбала акцизні марки для товару, вказаного в Акті перевірки, та повністю сплатила суму акцизного податку по ВМД на момент придбання марок та на момент розмитнення.

Ці обставини підтверджуються заявками-розрахунками на придбання марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв, вантажними митними деклараціями і наявними у них відомостями щодо здійснених сплати вказаних податкових платежів.

При цьому, позивачем та ТОВ «Фоззі-Фуд» надано розрахунки ставок акцизного податку за імпортовану алкогольну продукцію, відповідно до яких сума акцизного податку сплачена у повному обсязі при митному оформленні товару з урахуванням дати розливу продукції та дати митного оформлення.

З вищевикладеного вбачається, що позивач здійснював зберігання і продаж алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку та легально ввезених на митну територію України із сплатою акцизного податку у повному обсязі при його митному оформленні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу об`єктивної існуючої різниці у часі між моментом придбання імпортером марок акцизного податку для передачі виробнику імпортних алкогольних напоїв та фактичною датою їх виробництва, суми акцизного податку, зазначені на марках податку, якими марковано алкогольні напої, можуть не відповідати діючим ставкам акцизного податку в разі, якщо вони змінювались, тому чинне законодавство передбачає доплату акцизного податку під час митного оформлення такого товару, що було здійснено третьою особою.

Таким чином, датою визначення ставки акцизного податку з імпортованої маркованої алкогольної продукції є саме дата подання платником податку митної декларації до митного органу, а не дата розливу цієї продукції.

Тому твердження податкового органу про те, що сума акцизного податку, зазначена на марці акцизного податку алкогольної продукції, яка була виявлена під час перевірки, не відповідає ставці податку, яка була чинною саме на момент розливу продукції є необгрунтованим, що вказує на помилковість висновків податкового органу викладених в акті перевірки.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», тому рішення від 16 березня 2015 року №6091/0034/2810 про застосування до позивача фінансових санкцій за зберігання алкогольних напоїв, не позначених марками акцизного податку, підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.01.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова