Справа № 200/4816/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року справа №200/4816/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченко І.В. розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 р. у справі № 200/4816/21 (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, в якій просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у протоколі від 19.01.2021 року про відмову у наданні статусу учасника бойових дій; зобов`язати відповідача надати статус учасника бойових дій за участь у антитерористичній операції у Донецькій та Луганській областях у період з 13.02.2015 року по 30.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову йому у наданні статусу учасника бойових дій, яке викладене в протоколі від 19.01.2021 року, оскільки безпосередня участь позивача у антитерористичній операції підтверджується документами наданими ним в підтвердження відповідних обставин.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 р. у справі № 200/4816/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 19.01.2021 року №1/Х/V/1 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції за відсутності відповідних законодавчих підстав (доказів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення) зобов`язав Комісію прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, чим втрутився в дискреційні повноваження апелянта.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України Серії НОМЕР_1 .

Відповідно наказу заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької області та Луганської областей) від 30.11.2015 року №334, підполковника міліції ОСОБА_1 начальника відділу управління з 13.02.2015 року зараховано до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно витягу з наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 30.09.2015 року № 67 о/с дск підполковник міліції ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ з 30.09.2015 року.

Згідно архівного витягу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 14.05.2020 року № 179/1/5800 в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині), м. Краматорськ від 30 листопада 2015 року № 334 підполковник міліції ОСОБА_1 значиться таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 13.02.2015 року

Листом від 23.03.2020 року №139аз/лк Головне управління МВС України в Донецькій області на адвокатський запит повідомило про відсутність відомостей щодо виключення ОСОБА_1 зі складу сил та засобів, які залучаються до Антитерористичної операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення Антитерористичної операції на території Донецької області у ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області відсутні, тому надати довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України не є можливим.

Відповідно до наказів Головного управління МВС України в Донецькій області №1348 від 1606.2015 року, №541 від 13.07.2015 року, №1681 від 31.07.2015 року, №1996 від 14.09.2015 року ОСОБА_1 брав участь у заходах з метою запобігання дій диверсійно-розвідувальних груп противника, незаконних формувань, безпілотних літальних апаратів, схованок зі зброєю, боєприпасами та вибуховими речовинами, виявлення та припинення діяльності організованих груп та злочинних організацій тощо на території, на якій здійснювалася антитерористична операція.

Згідно наказів Головного управління МВС України в Донецькій області №1495 від 06.07.2015 року, №1496 від 06.07.2015 року, №1786 від 18.08.2015 року, №2013 та №2014 від 16.09.2015 року, №2456 від 06.11.2015 року ОСОБА_1 виплачувалась винагорода за участь в антитерористичній операції.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року по справі №200/5457/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправними дій щодо не прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій, зобов`язання прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій за участь у антитерористичній операції у Донецькій та Луганській областях у період з 13.02.2015 року по 30.09.2015 року задоволено частково. Визнано протиправними дії Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни щодо не прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . Зобов`язано Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянути питання про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

11.09.2020 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року по справі №200/5457/20-а набрало законної сили.

Згідно Витягу з протоколу №1 засідання комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 19.01.2021 року на порядок денний було поставлено питання щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року у справі №200/5457/20-а стосовно ОСОБА_1 . Комісією ухвалено відмовити у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 зважаючи на те, що надіслані матеріали не містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні антитерористичної операції у районах її проведення, відповідно до абзацу 6 пункту 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 та відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Положення про комісію МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2019 року №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.06.2019 року за №588/33559.

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 19.01.2021 року №1/Х/V/1 ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-XII (далі по тексу Закон України №3551-XII) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно статті 5 Закон України №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частиною першої статті 6 Закону України №3551-XII учасниками бойових дій визнаються, зокрема, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно пункту 20 частини першої статті 6 Закону України №3551-XII визначені порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедура надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб передбачається Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі по тексту - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно з пунктом 2-1 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Пунктом 3 Порядку №413 визначено, що райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

Відповідно до пункту 4 Порядку №413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Крім того, для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.

Судовим рішенням від 09.07.2020 року у справі № 200/5457/20-а, яке набрало законної сили 11.09.2020 року, суд встановлено, що на підставі матеріалів долучених до справи позивач брав безпосередню участь в Антитерористичній операції більше 30 календарних днів у період з 13.02.2015 року по 30.09.2015 року.

Враховуючи наведене, суд зауважив, що вважає протиправними доводи відповідача про необхідність надання документів, що підтверджують виконання завдань Антитерористичної операції, факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів (витяги з бойових розпоряджень, бойових донесень журналів бойових дій, оперативних завдань), документів, які свідчать про їх безпосередню участь у забезпеченні проведення АТО, перебуваючи в районах Антитерористичної операції у період її проведення, тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо неприйняття рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій задовольнив.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивач має право на отримання статусу учасника бойових дій.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач не врахував висновки суду, що викладені в рішенні від 09.07.2020 року у справі № 200/5457/20-а, та протиправно відмовив у встановленні позивачу статусу учасника бойових дій.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваного рішення від 19.01.2021 року №1/Х/V/1, яким позивачу було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, відтак зазначене рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі Чуйкіна проти України (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах Мултіплекс проти Хорватії (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, пункт 45, від 10.07.2003, та Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України в особі комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 р. у справі № 200/4816/21 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 р. у справі № 200/4816/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 січня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко