Справа № 465/5585/20
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

12.01.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засідання Оверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.08.2020 року постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації №280 стосовно неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 гривень за правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає обставинам справи та те, що відповідачем доказів не було надано щодо вчиненого правопорушення. Так, 21.07.2020р. ПП «ЮРИДИЧНА ФІРМА «СФІНКС» було придбано в ДП «УКРПОШТА» нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Жодних скарг, викликів або інших повідомлень щодо будь-яких порушень або щодо їх усунення позивачем або ПП «ЮРИДИЧНА ФІРМА «СФІНКС» не отримувало. Натомість, 08.08.2020р. вона отримало протокол про адміністративне правопорушення, складений КП «АДМІНІСТРАТИВНО- ТЕХНІЧНЕ УПРАВЛІННЯ» 04.08.2020р., в якому вказано порушення п. 20.1.27 «Правил благоустрою м. Львова», за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ст. 152 Кодексу про адміністративні правопорушення. Однак протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП щодо неї в її присутності не складався та не вручався, вона і не відмовлялась від отримання такого. Таким чином вважає, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення її до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить таку постанову скасувати за відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та міcце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи, відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №280 від 20.08.2020 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 будучи керівником ПП «ЮРИДИЧНА ФІРМА «СФІНКС» допустила незадовільне утримання прибудинкової території, підприємств в організації за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила ст.152 КУпАП.

Із постанови адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №280 від 20.08.2020 року не вбачається на підставі якого протоколу було винесено оскаржувану постанову, та який саме розглядався на засіданні адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, та в такій не зазначено саме яких правил благоустрою міста Львова порушено. Позивач не був присутній на засіданні комісії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Як вбачається із копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.07.2020 року та 26.12.2012 року/а.с.40-41/, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НА-021 від 17.05.2021 року/а.с.62-64/; копії заяви про добровільну відмову від права постійного користування земельною ділянкою в порядку ст.ст.120, 142 Земельного кодексу України АТ «УКРПОШТА» від 22.07.2020 року за реєстровим №1659/а.с.65/ та копії заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою ПП «ЮРИДИЧНА ФІРМА «СФІНКС»/а.с.66/, що на час прийняття оскаржуваної постанови №280 від 20.08.2020 року земельна ділянка на якій знаходиться нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 2065,8 кв.м. не належила ПП «ЮРИДИЧНА ФІРМА «СФІНКС», а тому позивач не міг вчиняти порушень, як керівник даного товариства.

Суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог КУпАП, дані, які містяться викликають сумніви щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Адміністративна комісія при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради при розгляді адміністративного матеріалу складеного відносно ОСОБА_1 та при винесенні постанови №280 від 20.08.2020 року не звернула уваги на зазначені порушення, не здійснила належної оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , з огляду на те, що ця особа не визнала факт порушення передбаченого ст. 152 КУпАП не вказано чи надано позивачу скористатись своїми правами згідно ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також враховує постанову ВС у справі №177/525/17 від 08.07.2020, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано до суду фотографію/а.с.36/ та відеозапис/а.с.46/.

Ознайомившись зі змістом таких доказів, суд зазначає, що фотографія/а.с.36/ є неналежним доказом, оскільки на такій неможливо ідентифікувати об`єкт, його місцезнаходження та така не підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення.

А відеозапис/а.с.46/ не був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення/а.с.4/, що свідчить графа «до протоколу долучається», а отже відповідачем при винесення оскаржуваної постанови такий не оглядався, то такий не може бути покладений в основу доведеності вини особи у вчинені адміністративного правопорушення, то суд вважає, що такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень КУпАП, сама по собі не є доказом у справі про адміністративне правопорушення та не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається ним на підставі оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі № 712/12830/16-а.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП є недоведеним.

Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

Суд також звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, належних доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, суд приходить висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З вищевказаного, суд вважає, що вимоги позивача щодо скасування постанови є правомірними і такі позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому слід постанову адміністративної комісії при Франківській районної адміністрації Львівської міської ради №280 від 20.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП - скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушенням - закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211, 241-246, 250 КАС України -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Постанову адміністративної комісії при Франківській районної адміністрації Львівської міської ради №280 від 20.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП - скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушенням - закрити.

Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на користь притягнення ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Франківська районна адміністрація Львівська міська рада, місцезнаходження: м.Львів вул. Ген. Чупринки, 85, .

Суддя Мартинишин М.О.