Справа № 9901/287/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 9901/287/20 Суддя першої інстанції: Шулежко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

за участю:

представника позивача: - Іллюшка О.М.,

представника відповідача: - Рудак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з адміністративним позовом до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій та скасування рішення, в якому просив:

- визнати протиправними дії Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора, пов`язані з формуванням висновку про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п.п.5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» з порушенням принципу змагальності, без урахування фактичних обставин справи, в тому числі встановлених рішенням суду;

- скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 30 липня 2020 року №171дп-20, в частині встановлених нею фактів про те, що прокурор Чернігівської місцевої прокуратури:

1) 04 січня 2019 року о 01 год 26 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля марки Honda Accord з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », приїхав до будинку АДРЕСА_1 та припаркував свій автомобіль;

2) на неодноразові законні вимоги поліцейських категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відповідно до установленого законом порядку;

3) самостійно 04 січня 2019 року о 04 год 15 хв. пройшов огляд у медичному закладі поза межами двох годин, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Ухвалою Верховного Суду від 14.09.2020 року адміністративну справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того що, наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин, суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, повинен не лише вирішити позовні вимоги у відповідності до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права, тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення, втім, виходячи з меж заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 обрано невірний захист свого порушеного права.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора (далі- комісія) 30.07.2020 року розглянула дисциплінарну скаргу прокурора Чернігівської області про вчинення прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Відповідно до зазначеної дисциплінарної скарги вбачається, що ОСОБА_1 04.01.2019 року керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим стосовно нього працівниками поліції складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу про адміністративні правопорушення.

При наданні оцінки обставинам цього дисциплінарного провадження кадровою комісією досліджено матеріали, надані Деснянським районним судом м.Чернігова у справі № 750/299/19 про адміністративне правопорушення за ч.1.ст 130 КУпАП, провадження у якій стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до матеріалів дисциплінарного провадження № 07-99дс-4дп-20 стосовно прокурора Чернігівської місцевої прокуратури Чернігівської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 , наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 року № 266 вказане дисциплінарне провадження закрито.

Разом з тим в мотивувальній частині рішення комісії зазначено, що своїми умисними діями, ОСОБА_1 , вчинив дисциплінарні проступки, передбачені п.5,6 ч.1 ст. 43 Закону України « Про прокуратуру» - вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів в його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Вважаючи висновки, викладені в рішенні Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг протиправними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надається особі, щодо якої воно прийняте або яке безпосередньо стосується її прав, свобод та інтересів.

Так, колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 30.07.2020 року № 171дп-20 «Про закриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора Чернігівської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 » є актом індивідуальної дії та може бути оскаржено позивачем до суду, про що також прямо зазначено в самому рішенні.

Так, у вказаному вище рішенні дисциплінарної комісією було встановлено наступні факти:

- 04 січня 2019 року о 01 год 26 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля марки Honda Accord з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », приїхав до будинку АДРЕСА_1 та припаркував свій автомобіль;

- на неодноразові законні вимоги поліцейських категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відповідно до установленого законом порядку;

- самостійно 04 січня 2019 року о 04 год 15 хв. пройшов огляд у медичному закладі поза межами двох годин, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Втім, на переконання колегії суддів, Кадровою комісією протиправно не було враховано висновки, викладені в постанові Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2019 року, у справі № 750/299/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

Так, вищевказаним рішення було встановлено, «свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що працює заступником головного лікаря з амбулаторної роботи та експертизи тимчасової непрацездатності КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня». З приводу медичного обслідування ОСОБА_1 пояснила, що 04 січня 2019 року близько 04 год. він прибув до медичного закладу та подав письмову заяву з проханням провести огляд на стан сп`яніння у зв`язку із складеним на нього протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 т. 130 КУпАП. Клінічний огляд проводив черговий лікар-нарколог. На момент огляду ОСОБА_1 був достатньо орієнтований, запах свіжого алкоголю не відчувався. Результати проведеного аналізу видихуваного повітря та токсикологічного аналізу сечі та крові дали негативні результати, які підтвердили, що на момент обслідування ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно копії із медичної карти № 20 ОСОБА_1 04 січня 2019 року о 04 год. 15 хв. пройшов медичний огляд на стан сп`яніння та за його результатами він є тверезим, ознак сп`яніння не виявлено. При обстеженні видихуваного ОСОБА_1 повітря на апараті Drager Alcotest-6510, повірка якого дійсна до 01.02.2019, він показав наявність 0,17 проміле, а через 20 хв. 0,15 проміле у видихуваному ОСОБА_1 повітрі.»

З урахуванням викладеного, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення було закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що постанова у справі № 750/299/19 не мала преюдиційного значення для Кадрової комісії при ухваленні нею рішення, втім, звертає увагу, що вказаним вище рішення були встановлені відповідні факти, в тому числі ті, які спростовували доводи, викладені в про адміністративне правопорушення серії БД № 238422 (щодо стану алкогольного сп`яніння відповідача), вказане також спростовується випискою № 20 із медичної карти ОСОБА_1 .

Відповідно до наявних у матеріалах дисциплінарного провадження пояснень членів екіпажу «Вікінг-151», підтверджується той факт, що протокол був складений відносно позивача близько 2.15 - 2.30 год., отже самостійне проходження 04 січня 2019 року о 04 год 15 хв. огляду у медичному закладі здійснено ОСОБА_1 в межах двох годин, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, що свідчить про невідповідність висновків, викладених у рішенні Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 30 липня 2020 року №171дп-20 фактичним обставинам справи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням № 2 Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19.03.2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» прокурора Чернігівської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію. Підставою для такого рішення стало надання оцінки фактам, що були викладені в рішенні Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 30 липня 2020 року №171дп-20.

В той час як рішення № 2 Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19.03.2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» стало підставою для видання Чернігівською обласною прокуратурою наказу № 272к від 22.04.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

На переконання колегії суддів, рішенням, яке безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача є саме наказ Чернігівської обласної прокуратури 272к від 22.04.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 », адже лише скасування даного наказу призведе до поновлення порушеного права, отже позивачем, в межах спірних правовідносин обрано невірний спосіб захисту порушеного права, адже скасування рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора від 30 липня 2020 року №171дп-20, в частині встановлених нею певних фактів відносно позивача не призведе до поновлення його порушених прав (з урахуванням наявності наказу про звільнення).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, про необхідність апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 18 січня 2022 року.