Справа № 320/5892/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5892/21 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Костюк Л.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021року по справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з додатковою відповідальністю «Світанок» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ :

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Сільськогосподарське товариство з додатковою відповідальністю "Світанок" (надалі - позивач, СГ ТДВ "Світанок") з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України в Київській області (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.03.2021 № 7629/6/10-36-18-11 щодо скасування позивачу статус платника єдиного податку четвертої групи у 2021 році та визнання недійсними поданих податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік з додатками;

- зобов`язати відповідача підтвердити позивачу статус платника єдиного податку четвертої групи у 2021 році шляхом видачі відповідної довідки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи позивачем щорічно подавалися до контролюючого органу відповідні декларації, отже порушень вимог податкового законодавства не вчинялося. Проте відповідачем безпідставно скасовано зазначений статус та визнано недійсними подані податкові декларації з підстав наявності за позивачем податкового боргу з ПДВ в розмірі 135, 20 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Київській області від 05.03.2021 № 7629/6/10-36-18-11 щодо скасування Сільськогосподарському товариству з додатковою відповідальністю "Світанок" статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2021 році та визнання недійсними поданих податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік з додатками;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області підтвердити Сільськогосподарському товариству з додатковою відповідальністю "Світанок" статус платника єдиного податку четвертої групи у 2021 році шляхом видачі відповідної довідки;

- стягнуто на користь Сільськогосподарського товариства з додатковою відповідальністю "Світанок" (; місцезнаходження: 08750, Київська обл., Обухівський район, с. Григорівка, вул. Героїв Майдану, буд. 13) судовий збір у розмірі 4540, 00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 5-А).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Державної податкової служби у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та здійснення порушень процесуальних норм, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що спірне рішення було прийняте у зв`язку з наявністю за позивачем станом на 01.01.2021 податкового боргу в розмірі 135, 20 грн., що не дає права на прийняття рішення про присвоєння йому статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Апелянтом заявлено клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні (без обґрунтування) за участю представника Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, та у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи встановила, що дана справа судом першої інстанції розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Отже, враховуючи вище викладене колегія суддів доходить висновку що клопотання апелянта є необґрунтованим та безпідставним і не підлягає задоволенню.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог законодавства, а скарга апелянта є необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Сільськогосподарське товариство з додатковою відповідальністю "Світанок" зареєстроване в якості юридичної особи 08.10.1992 (запис № 0000257 від 28.01.2005), що підтверджено наявною в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в станом на день розгляду справи.

Відповідно до поданої позивачем копії довідки Головного управління ДФС у Київській області від 20.03.2019 року № 10007/10/10-36-55-05 у 2019 році позивач був платником єдиного податку 4 групи. Згідно з довідкою Головного управління ДФС у Київській області від 17.03.2020 року № 9795/10/10-36-55-04 у 2020 році позивач був платником єдиного податку 4 групи.

Так, з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи, у лютому 2021 року позивачем до контролюючого органу було подано податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та відомості про наявність земельних ділянок, що підтверджено квитанціями № 2 від 11.02.2021 та від 12.02.2021, копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управління ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість № від 18.12.2020 року СГ ТДВ "Світанок".

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт камеральної перевірки від 18.02.2021 року № 2245/10-36-18-11/3754343.

Під час перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, визначені пунктом 57.1 статті 57, пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України. Отже, контролюючим органом установлено порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ за листопад 2020 року, відповідальність за яке передбачена статтею 124.1 статті 124 Податкового кодексу України.

Відповідачем 05 березня 2021 року прийнято рішення у формі листа № 7629/6/10-36-18-11, відповідно до змісту якого позивач не може бути платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році з підстав наявності станом на 01.01.2021 податкового боргу в розмірі 135, 2 грн. та визнано недійсними подані податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік з додатками.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача про скасування реєстрації платника податку четвертої групи подав до Державної податкової служби України скаргу від 16.03.2021 року № 8, яка отримана контролюючим органом 22.03.2021 року . Проте, станом на 12.04.2021 року (останній день розгляду скарги) ані рішення про продовження строку розгляду скарги, ані рішення за результатами розгляду скарги позивачу не надійшло.

Позивач 13 квітня 2021 року звернувся до Обухівської ДПІ ГУ ДПС у Київській області з листом № 11 (отриманий відповідачем 13.04.2021, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції) "Про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи", в якій зокрема, повідомив контролюючий орган про оскарження до Державної податкової служби України рішення від 05.03.2021 року № 7629/6/10-36-18-11 та просив видати довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Листом від 16.04.2021 року № 17133/6/10-36-18-11 "Про надання інформації" Головне управління ДПС у Київській області відмовило позивачу у видачі довідки про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо скасування статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2021 році та визнання недійсними поданих відповідних податкових декларацій на 2021 рік з додатками, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих, хто вперше набуває цей статус.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (надалі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно підпункту 291.4.4. пункту 291.4 статті 291 ПК України сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, віднесено до четвертої групи суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до пунктів 299.1 та 299.2 статті 299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ст. 298 ПК України, пунктом 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку, умови та порядок такого підтвердження встановлено правилами підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно підпунктів 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК України платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статті 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою Головного управління ДФС у Київській області від 20.03.2019 року № 10007/10/10-36-55-05 позивач у 2019 році був платником єдиного податку 4 групи.

У лютому 2021 року позивач подав звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік.

Декларації було прийнято контролюючим органом та зареєстровано 11.02.2021 року та 1202.2021 року за реєстраційними номерами та .

В подальшому, контролюючим органом повідомлено позивача про те, що за даними податкового обліку станом на 01.01.2021 за платником податків обліковується податковий борг. У зв`язку з недотриманням вимог п. п. 291.51.3 ст. 291 Податкового кодексу України СГ ТДВ "Світанок" відмовлено у набутті статусу платника єдиного податку 4 групи на 2021 рік.

Пунктом 299.10 та абз. 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про чітке розмежування понять переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на наявність у позивача податкового боргу, як на підставу для відмови в підтверджені статусу платника єдиного податку відповідно до підпункту 291.51.3 пункту 291.51 статті 291 ПК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав помилковими, оскільки положення зазначеної норми встановлюють умови, за яких суб`єкти господарювання не можуть набувати статус платника єдиного податку четвертої групи, однак не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що правила цієї статті стосуються порядку самостійного переходу суб`єкта господарювання на спрощену систему оподаткування, які відповідач помилково ототожнив з правилами автоматичного переходу. Відтак, наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих хто вперше набуває цей статус.

Крім того способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постановах від 05 березня 2019 року по справі №822/1676/18, від 19 квітня 2019 року по справі №821/884/18, від 19 червня 2020 року по справі №822/758/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що перевірка підприємства позивача контролюючим органом не проводилася, а також не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючим органом не встановлено порушень з боку позивача вимог п. 298.8 ст. 298 ПК України.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не встановлено порушень з боку позивача вимог п. 298.8 ст. 298 ПК України, тому відсутні підстави для відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку 4 групи.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Щодо посилання апелянта в скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки зі змісту апеляційної скарги, відповідач фактично не погоджується з рішенням суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: Т.Р. Вівдиченко

Л.О. Костюк