Справа № 580/2288/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Тимошенко В.П.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Справа № 580/2288/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Губської Л.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в прядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Черкаській області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Відповідач), в якому просив:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та невиплати пенсії Позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме: щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 503550,00 грн;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії Позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 503550,56 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода підлягає включенню до складу грошового забезпечення при призначенні пенсії виключно за умови сплати єдиного внеску, але із щомісячної додаткової грошової винагороди, яку Позивач просить врахувати при обчисленні його пенсії, єдиний внесок не сплачувався.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, наполягаючи на необхідності врахування виплаченої йому щомісячної грошової винагороди при обчисленні його пенсії та стверджуючи, що ним надавалися докази сплати ЄСВ за відповідний період, а саме копія довідки форми ОК-5, індивідуальні відомості про застраховану особу та копія довідки форми ОК-7.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021, 30.09.2021, 10.11.2021 та 09.12.2021 витребувано додаткові докази у справі та вирішено перейти до судового розгляду цієї справи у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2019 № 173 Позивача з 31.07.2019 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 01.08.2019 отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пенсія по інвалідності обчислена Позивачу, виходячи з грошового забезпечення у сумі 9912,62 грн, визначеного відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, грошового атестату № 316013 та довідки від 06.09 2019 № 296.

25.02.2021 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії по інвалідності, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди 503550,56 грн, відповідно до довідки № 109/169 від 20.03.2018 про грошову винагороду в іноземній валюті, згідно з постановою КМУ № 401 від 30.03.2006.

До вказаної заяви Позивачем додано довідку № 109/169 від 20.03.2018 про грошову винагороду в іноземній валюті відповідно до постанови КМУ № 401 від 30.03.2006.

Листом № 1384-1276/М-03/8-2300/21 від 12.03.2021 Відповідач повідомив Позивача про відмову у здійсненні перерахунку його пенсії по інвалідності, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням зі служби.

У вказаному листі, крім іншого, зазначено, що стаття 43 Закону № 2262, пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, сум індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, а також вказано, що надана Позивачем довідка №109/169 від 20.03.2018 про грошову винагороду в іноземній валюті відповідно до постанови КМУ №401 від 30.03.2006 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не надходила.

Позивач, вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та не здійснення виплати йому пенсії, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме: щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 503550,00 грн, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (далі Постанова № 393).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Постанови № 393 визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що щомісячна додаткова грошова винагорода підлягає включенню до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсії за умови сплати єдиного внеску.

Аналогічні правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з матеріалами цієї справи Позивачу за період проходження служби з 12.02.2017 по 23.03.2018 було нараховано щомісячну грошову винагорода в сумі 29148,37 дол. США, з яких утримано військовий збір 1,5 % в сумі 437,29 дол. США.

Водночас, жодних відомостей щодо утримання з вказаної грошової винагороди єдиного внеску суду не надано.

Доводи Апелянта про те, що з вказаних виплат сплачувався ЄСВ, не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами.

Водночас, аналізуючи доводи Апелянта про те, що Відповідачем не доведено протилежного, колегія суддів зазначає, що регламентований частиною другою статті 77 КАС України обов`язок доказування, який покладається на суб`єкта владних повноважень відповідача у справі, не є абсолютним і згідно з частиною першою цієї ж норми, позивач також повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги і заперечення.

Втім, Позивачем відповідних обставин не доведено, а його твердження про те, що ним надавалися докази сплати ЄСВ за відповідний період, а саме копія довідки форми ОК-5, індивідуальні відомості про застраховану особу та копія довідки форми ОК-7, є безпідставними, оскільки такі документи не містять відомостей про утримання ЄСВ саме з виплаченої йому спірної щомісячної грошової винагороди.

Аналізуючи всі доводи Апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року без змін.

Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 11 січня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

Л.В. Губська