Справа № 638/241/22
Суддя: Поволяєва О. В.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/241/22
Провадження № 2-а/638/117/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2022 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання перекладача представника позивача відповідача - громадянина Республіки Куба- Поволяєвої О.В., - Варданян К.Г., - ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , - Морехон Рамирез Мария Фернанда,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянки Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання на термін необхідний для забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-
ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Грайворонська С.Є. звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до громадянина Республіки Куба ОСОБА_4 , в якому просила затримати відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України.
В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що відповідача було затримано 06 січня 2022 року о 03 годині 15 хвилин прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби «Вовчанськ» 4 прикордонного загону на напрямку н.п. Шебекіно (РФ) Вовчанськ (Україна), на відстані 8000 м. від державного кордону, в межах контрольованого прикордонного району Харківської області за незаконний перетин державного кордону з Російської Федерації в Україну поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб з 9 громадян Республіки Куба на напрямку н.п. Нова Таволжанка (РФ) Гатище (Україна) в районі інформаційно-попереджувальних табличок № 826-827. Звернення із заявою з наміром бути визнаним біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту від відповідача під час її затримання не надходило. Документи, що дають право перебувати відповідачу на території України на законних підставах у відповідача були відсутні. Своїми діями відповідач порушив ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України». Позивача відповідно до ст. 263 КУпАП було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. Про затримання відповідача 06.01.2022 листом вих. № 21/191-22 повідомлено посольство Республіки Куба в України (м. Київ). 06 січня 2022 року з метою передачі відповідача відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію було направлено запит про реадмісію відповідно до ст. 6 Виконавчого протоколу про порядок реалізації угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22 жовтня 2012 року. Станом на час подання позову відповіді від Прикордонного представника Російської Федерації про готовність в прийманні відповідача за процедурою реадмісії не надходило.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до протоколу про адміністративне затримання від 06 січня 2022 року ОСОБА_5 була затримана о 03 год. 15 хв. 06 січня 2022 року на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. 06 січня 2022 року о 03 год. 15 хв. на відстані 8000 м від державного кордону України, на околиці м. Вовчанськ в межах контрольовано-прикордонного району виявлено та затримано громадянку ОСОБА_6 , яка здійснила незаконний перетин державного кордону України поза пунктами пропуску у пішому порядку в групі осіб з Російської Федерації. Своїми діями ОСОБА_5 порушила вимоги п. 9 Закону України «Про державний кордон», чим скоїла правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з чим відносно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 111804 від 06 січня 2022 року.
Документи, що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.
Згідно письмових пояснень відповідача, вона з друзями прибула літаком до м. Москва (РФ), але згодом вирішили змінити місце працевлаштування та вирушити до Іспанії. Використовуючи навігацію в телефоні вона перетнула державний кордон України з Російської Федерації та пішки вирушила до контрольної точки - залізнична дорога в населеному пункті Гатище. Рухаючись по залізнично-дорожнім лініям до м. Вовчанськ за 800 м. до пункту призначення була затримана прикордонниками. В місті Вовчанськ планувала найняти громадський транспорт і в подальшому використовувати таку схему переміщення транзитом по території України та потрапити до Іспанії.
06 січня 2022 року прикордонним загоном Державної прикордонної служби України було направлено запит про реадмісію компетентному органу Російської Федерації відповідно до ст. 6 Виконавчого протоколу про порядок реалізації угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22 жовтня 2012 року з метою передачі відповідача відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
06 січня 2022 року листом прикордонним загоном Державної прикордонної служби України було повідомлено посольство Республіки Куба в України про затримання дев`яти громадян Республіки Куба.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Згідно із ч.2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
За приписами ч.1 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію. Частина 3 встановлює, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Згідно із ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Як наслідок з приведеної норми слідує, що чинним законодавством зокрема передбачено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців документа, що дає право на виїзд з України, до нього може бути застосовано судом такий захід, як затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач була затримана за порушення прикордонного режиму, а саме незаконний перетин державного кордону України поза пунктами пропуску у пішому порядку в групі осіб з Російської Федерації.
В судовому засіданні відповідачем надано пояснення, з яких встановлено, що вона перетнула кордон та потрапила на територію України без належних правових підстав, на території України у неї відсутні родичі та майно, вона не володіє українською мовою.
Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Тобто, у випадку застосування процедури реадмісії до такої особи положення чинного законодавства не містять застережень щодо неможливості її затримання.
З огляду на встановлені судом обставини справи, суд вважає, що вагомим аргументом для затримання відповідача з метою забезпечення передачі в порядку реадмісії (відповідно до міжнародного договору) є наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії у зв`язку з тим, що існує ризик його втечі, позаяк відповідач перебуває на території України без належних на те правових підстав та відповідних документів, постійного місця проживання, родичів та доходів на території України.
Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ст. 1 «Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію» (далі Угода про реадмісію) від 22.10.2012 року, ратифікована Україною 05.06.2013 «реадмісія» - передача компетентними органами держави запитуючої Сторони і приймання компетентними органами держави запитуваної Сторони в порядку, на умовах і з метою, передбаченими цією Угодою, осіб, які в`їхали або перебувають на території держави запитуючої Сторони з порушенням законодавства даної держави з питань в`їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства.
Відповідно до п. 5. ст. 4 Угоди про реадмісію - якщо особу затримано в прикордонному районі держави запитуючої Сторони після того, як вона незаконно перетнула державний кордон, слідуючи безпосередньо з території держави запитуваної Сторони, компетентний орган держави запитуючої Сторони може направити запит про реадмісію такої особи протягом 2 робочих днів з дати її затримання (прискорена процедура).
Процедура застосування реадмісії регламентована Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 № 158 «Про затвердження Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб», в якій зазначається, що проведення заходів реадмісії з будь якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу.
Згідно розділу VIII Інструкції №158 у разі виявлення на території України осіб, які підлягають реадмісії або транзитному перевезенню територією договірної держави, компетентний (уповноважений) орган України в порядку та в строки, визначені міжнародною угодою про реадмісію, надсилає відповідний запит компетентному (уповноваженому) органу договірної держави. При надходженні від запитуваної договірної держави позитивної відповіді на запит про реадмісію: компетентні (уповноважені) органи ДМС здійснюють передавання осіб у порядку, визначеному пунктом 6 розділу V та пунктами 1 - 6 розділу VII цієї Інструкції; органи охорони державного кордону здійснюють передавання осіб у порядку, визначеному пунктами 4 - 6 розділу VI та пунктами 1 - 6 розділу VII цієї Інструкції. При надходженні або наданні позитивної відповіді щодо здійснення транзитного перевезення іноземців або осіб без громадянства територією запитуваної договірної держави або України: компетентні (уповноважені) органи ДМС, надіславши повідомлення начальнику відповідного органу охорони державного кордону, в порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 розділу V цієї Інструкції, забезпечують здійснення транзитного перевезення територією запитуваної договірної держави або України до країни прямування, а також можуть надати сприяння в здійсненні транзитного перевезення в порядку, визначеному абзацом другим пункту 7 розділу ІІ цієї Інструкції; органи охорони державного кордону здійснюють пропуск осіб, які підлягають реадмісії, через державний кордон та супроводжуючих осіб у встановленому законом порядку, а також можуть надати сприяння в здійсненні транзитного перевезення в порядку, визначеному абзацом третім пункту 7 розділу ІІ цієї Інструкції.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини у справах щодо питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
З огляду на вказане, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
З урахуванням наведеного та, враховуючи, що громадянка Республіки Куба ОСОБА_5 порушила вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагалася незаконно перетнути державний кордон України, беручи до уваги відсутність законних підстав для перебування відповідача на території України, використання України виключно як країни транзиту, відсутність наміру залишатися в Україні для подальшого проживання, відсутність факту звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, суд, дійшов висновку про необхідність затримання відповідача з метою забезпечення передачі відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом РФ про реадмісію осіб від 22 жовтня 2012 року.
Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянки Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання на термін необхідний для забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію задовольнити.
Затримати громадянку Республіки Куба ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 (шість) місяців з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України.
Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О.В. Поволяєва