Справа № 160/17837/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/17837/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 року (головуючий суддя Жукова Є.О.)

в адміністративній справі №160/17837/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дії відповідача протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 30.09.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати дії відповідача незаконними, протиправними та такими, що перешкоджають отриманню гарантовано гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму (гарантовану суму відшкодування) згідно договорами банківського вкладу (депозиту) №080807 від 12 лютого 2015 року в розмірі 5000 доларів США (129 592,62 грн. еквівалент суми за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.);

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 600 000 грн.

У позові позивач заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору (а.с.14-15) та позовну заяву залишено без руху і встановлено строк для усунення виявлених недоліків. (а.с.12-13).

За змістом вказаної ухвали про залишення позову без руху, позивачу необхідно було подати суду документа в підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності (копію паспорта позивача); доказів зазначеної в позовній заяві адреси: АДРЕСА_1 ; документу про сплату судового збору в розмірі 7295,93 грн. (за позовними вимогами щодо гарантованої суми в розмірі 129 592,62 грн (еквівалент суми за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.) та стягнення моральної шкоди в розмірі 600 000 грн.).

05.10.2021 року позивач подав до суду першої інстанції клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

06.10.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Також ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позову без руху від 01.10.2021 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно практики Верховного Суду моральна та майнова шкода, передбачена Законом України «Про захист прав споживачів» входить до складу права на захист споживача фінансових послуг.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що спірним питанням є подання позивачем оформленої належним чином позовної заяви із поданням:

- документа в підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності (копію паспорта позивача);

- доказів зазначеної в позовній заяві адреси: АДРЕСА_1 ;

- документу про сплату судового збору в розмірі 7295,93 грн. (за позовними вимогами щодо гарантованої суми в розмірі 129 592,62 грн (еквівалент суми за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.) та стягнення моральної шкоди в розмірі 600 000 грн.).

Для дослідження правомірності повернення позовної заяви необхідно, проаналізувати підстави залишення позовної заяви без руху.

Так, суд першої інстанції, пославшись положення ст.160, 161 КАС України, зазначив про відсутність документа в підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності (копію паспорта позивача); доказів зазначеної в позовній заяві адреси: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Частиною 2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Водночас, вимогами статей 160, 161 КАС України не встановлена необхідність подання таких доказів як паспорт та доказів зазначеної в позовній заяві адреси.

Отже суд першої інстанції вимагаючи у позивача надати до позову копію паспорта (на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача) та доказів зазначеної в позовній заяві адреси, діяв не у відповідності до вимог процесуального законодавства України.

Таким чином, вказані судом першої інстанції такі недоліки позову як відсутність документа в підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності (копію паспорта позивача) та доказів зазначеної в позовній заяві адреси: АДРЕСА_1 , апеляційний суд вважає не обґрунтованими.

Крім того, суд не позбавлений права в ході розгляду справи витребувати докази, для встановлення істини у справі.

Стосовно визначення судом першої інстанції як недоліку адміністративного позову відсутність документу про сплату судового збору в розмірі 7295,93 грн. (за позовними вимогами щодо гарантованої суми в розмірі 129 592,62 грн (еквівалент суми за курсом НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.) та стягнення моральної шкоди в розмірі 600000 грн.), колегія судів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивач у позові, в клопотанні про усунення недоліків адміністративного позову, та в апеляційній скарзі просить звільнити його від сплати судового збору, зазначаючи, що дана справа є справою про захист прав споживачів та посилається на висновки Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16).

Натомість суд першої інстанції Ухвалою від 01.10.2021 року (а.с. 14-15) відмовив у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за вказаним позовам, пославшись на те, що заява/клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору у справі до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дії протиправними та стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та безпідставною.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до пункту 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до пункту 19 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до абзацу 23 статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках в банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного Кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

Проаналізувавши перелічені норми, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 у справі 817/649/16, Верховний Суд в постановах від 30.09.2019 у справі 640/1677/19, від 23.01.2020 у справі 817/777/16, від 09.04.2020 у справі 826/14519/18 дійшов висновку, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, а тому вкладник, звертаючись до суду з позовом, пов`язаним з порушенням його прав за договором банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в тому числі за позовами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час організації виплат відшкодувань за вкладами.

Таким чином, звільненню від сплати судового збору підлягають позивачі, які звернулись з вимогами, зокрема, щодо організації виплат відшкодувань, отже, звільненню від сплати судового збору підлягає вимога про відшкодування гарантованої суми. Такою вимогою у цій справі є гарантована сума відшкодування у розмірі 129 592,62 грн.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду щодо звільнення від сплати судового збору та застосування частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в тому числі за позовами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час організації виплат відшкодувань за вкладами, що призвело до помилкового висновку про можливість повернення позовної заяви позивачеві.

Отже, у цій справі позивач підлягав звільненню від сплати судового збору щодо вимоги позову про відшкодування гарантованої суми у розмірі 129 592,62 грн., при цьому вимога позивача про стягнення моральної шкоди є пов`язаною/похідною з вищезазначеною вимогою.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд не в повному обсязі дослідив обставини справи та неправильно застосування норми матеріального права, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та помилкових висновків.

Статтею 320 КАС України передбачені підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Так, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Забезпечуючи позивачу доступ до правосуддя колегія суддів апеляційної інстанції скасовує у ухвалу суду першої інстанції від 06.10.2021 року та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 312, 317, 320, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2021року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 16.12.2021 та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова