Справа № 320/11/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/11/21 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Губської Л.В.,

Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд:

- стягнути кошти платника податків ОСОБА_1 з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 127349,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до приписів Податкового кодексу України за відповідачем обліковується податковий борг, який у добровільному порядку останнім не сплачено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року справу №320/11/21 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі пункту 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Київській області задоволено:

- стягнуто кошти платника податків ОСОБА_1 з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 127349,60 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року по справі №372/830/21, яке набрало законної сили 05 липня 2021року, визнано договір оренди №76 від 05.09.2002 року, укладений між Українською міською радою та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки розміром 0,64 га в районі Садового товариства «Дружба - ПТЕМ», м. Українка Обухівського району Київської області припиненим з червня 2010 року та скасовано державну реєстрацію договору оренди № 76 від 05.09.2002 року, укладеного між Українською міською радою та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки розміром 0,64 га в районі Садового товариства «Дружба - ПТЕМ», м. Українка Обухівського району Київської області.

Отже, у контролюючого органу відсутні правові підстави для стягнення з відповідача податковий борг з земельного податку.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції на її адресу не було надіслано жодного повідомлення про розгляд даної справи, чим позбавлено відповідача подати відзив на позовну заяву.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а скарга позивача є необґрунтованою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року для всебічного та об`єктивного розгляду справи колегією суддів витребувано: у ОСОБА_1 : належним чином засвідчену копію паспорта або відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) за період з 2018 - 2021 роки: письмові пояснення чи отримувалося відповідачем податкові вимоги за період з 2018 - 2020 роки; письмові пояснення щодо оскарження податкових вимоги за період з 2018 - 2020 роки, в разі їх оскарження докази (рішення (ухвали) суду; у Головного управління Державної податкової служби у Київській області: надати пояснення та докази на їх підтвердження, того, що відповідач перебував та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, колегією суддів продовжено розгляд апеляційної скарги, з метою повного та всебічного розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 є платником податків і знаходиться на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Київській області.

Станом на день звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 127349,60 грн.

Так, зазначена сума податкового боргу виникла на підставі самостійно узгоджених податкових зобов`язань, згідно податкової звітності та донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань.

За для стягнення суми податкового боргу з ОСОБА_1 позивач, у відповідності до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів сплати узгодженої суми податкової заборгованості у добровільному порядку або оскарження її, суд дійшов висновку, що позовні вимоги контролюючого органу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пункту 57.3 статті57 Кодексу встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до абзаців 2, 3 підпункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно пунктів 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно підпункту "е" пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.

Для встановлення визначеній податковим органом сумі грошових зобов`язань статусу узгодженої необхідно, насамперед, довести, що платник податків був обізнаний з наявністю у нього самостійно визначених контролюючим органом сум грошових зобов`язань, які підлягають сплаті.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пункт 42.1 ст. 42 ПК України визначає, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. (п.42.2 ст.42 ПК України).

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Аналогічне викладено у п. 3 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків" від 28.12.2015 року № 1204 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254.

Пункт 59.1 ст. 59 ПК України: у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пункт 59.3 ст. 59 ПК України визначає, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

З викладеного вбачається, що норма п. 58.3 ст. 58 ПК України є спеціальною у питанні направлення поштової кореспонденції платнику податків - фізичній особі та передбачає, що як податкові повідомлення-рішення, так і податкова вимога направляються на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

Тобто, у податкового органу є визначена законом дискреція при направленні кореспонденції платнику.

Судом першої інстанції зазначено, що податкові вимоги (від 26.01.2018 року, від 23.06.2018 року, від 19.03.2019 року, від 04.09.2020 року) були направлені на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та останнім отримано, отже суми податкового зобов`язання є узгодженими.

Під час розгляду апеляційної скарги, відповідач зазначає, що вона не є фізичною особою підприємцем та відомості про її реєстрацію є недостовірними, оскільки вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Для всебічного та об`єктивного розгляду справи Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року витребувано у ОСОБА_1 : належним чином засвідчену копію паспорта або відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) за період з 2018 - 2021 роки: письмові пояснення чи отримувалося відповідачем податкові вимоги за період з 2018 - 2020 роки; письмові пояснення щодо оскарження податкових вимоги за період з 2018 - 2020 роки, в разі їх оскарження докази (рішення (ухвали) суду.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції відповідачем надано копію паспорта громадянки ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 20 березня 2019 року остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідач зазначив, що нею з березня 2019 року змінено податкову адресу на АДРЕСА_2 .

Отже, колегія суддів не може вважати належним чином врученими відповідні податкові вимоги відповідачу в розумінні вимог Податкового кодексу України, оскільки остання на час направлення таких рішень була зареєстрована за іншою адресою, а отже з поважних причин не могла їх отримати та своєчасно оскаржити.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що податкові вимоги не отриманні відповідачем, а тому вважаються такими, що не вручені платнику податків (абз. 4 п. 58.3 ст. 58 ПК України) та, відповідно, податковий борг не може вважатися узгодженим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 червня 2021 року по справі №372/830/21, визнано договір оренди №76 від 05.09.2002 року, укладений між Українською міською радою та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки розміром 0,64 га в районі Садового товариства «Дружба - ПТЕМ», м. Українка Обухівського району Київської області припиненим з червня 2010 року, а отже у відповідача відсутній правовий обов`язок сплачувати податок на землю.

Також, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не було встановлено адресу реєстрації відповідача, а позивачем не було надано довідку з адресного бюро про місце реєстрації відповідача, а отже, судом першої інстанції не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи, що свідчить про порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Головному управлінню Державної податкової служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: Л.В. Губська

О.В. Епель