Справа № 308/32/22
Суддя: Хамник М. М.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/32/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2022 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

перекладача Халіма Мохамед

представника позивача Костів Л.А.

відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),

представника відповідача адвоката Зубанич О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить затримати останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 31 грудня 2021 року о 14 год. 40 хв. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на ділянці відповідальності віпс «Гута» впс «Новоселиця» в районі 241 прикордонного знаку на відстані близько 3000 м до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.

Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у відповідача відсутні.

У подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

При цьому між Україною та Алжирською Народною Демократичною Республікою Угоду про реадмісію осіб не укладено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене встановлені наступні обставини справи, зокрема:

-вчинення відповідачем порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб,

-відповідач скористався своїм правом перебувати на території України з метою потрапити до країн Європейського Союзу,

-оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, в останнього - відсутні, тобто Україну використав як транзитну країну та будь які законні підстави перебувати на території України - відсутні.

З огляду на наведене позивач звернувся до суду з позовом про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

До початку судового засідання представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що позивачем не вручено адміністративний позов та додані до нього документи особі на зрозумілій їй мові. Відсутні докази на підтвердження порушення відповідачем вимог законодавства з прикордонних питань. Строк адміністративного затримання особи, визначений ст.263 КУпАП, сплив на момент розгляду справи. Крім того, згідно інформації ООН в Алжирській республіці триває насилля, а відтак повернення особи до країни походження загрожує її життю та здоров`ю.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач у судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначив, що його документи знаходяться у місті Києві. В Україну прибув на навчання. Не заперечує, що хотів потрапити до країн Євросоюзу, однак у нього закінчилися кошти і він в останній момент передумав. Стверджує, що хоче повернутися на батьківщину.

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з мотивів викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач 31 грудня 2021 року о 14 год. 40 хв. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на ділянці відповідальності віпс «Гута» впс «Новоселиця» в районі 241 прикордонного знаку на відстані близько 3000 м до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.

Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за, яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».

Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у відповідача відсутні.

З метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб та поміщений у ВТТ 94 прикордонного загону за адресою: м.Чоп вул. Головна 55А, що підтверджується Протоколом про адміністративне затримання від 31.12.2021.

Про факт затримання відповідача листом №21/1570 від 31.12.2021 повідомлено Посольство Алжирської Народної Демократичної Республіки в Україні.

Вирішуючи даний спір у справі, суд виходить з наступного правового регулювання.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурами видворення іноземця чи особи без громадянства або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Відповідно до п.1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (із змінами і доповненнями) якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Відповідно до пункту 12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом МВС України № 748/288781 від 29 лютого 2016 року, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства протягом строку, необхідного для виконання постанови суду, зокрема про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України.

Частина 13 ст.289 КАС України передбачає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем робляться необхідні запити для ідентифікації особи, проте на час розгляду справи ідентифікувати відповідача не є можливим. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ідентифікований «зі слів».

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно із ч. 4 тієї ж статті іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач 31 грудня 2021 року о 14 год. 40 хв. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на ділянці відповідальності віпс «Гута» впс «Новоселиця» в районі 241 прикордонного знаку на відстані близько 3000 м до лінії державного кордону при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, з огляду на що на підставі положень ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» може бути примусово видворений. Між Україною та Алжирською Народною Демократичною Республікою Угода про реадмісію відсутня.

При цьому судом критично оцінює твердження представника відповідача про відсутність доказів порушення відповідачем законодавства з прикордонних підстав, оскільки останнього затримано близько 3000 м до лінії державного кордону та без документів, що дозволяли б йому перебування на території України. Разом з тим якась інша мета аніж перетнути кордон на місці затримання останнього, ані відповідачем, ані його представником жодними доказами не доведені. Крім того, відповідачем не заперечується бажання потрапити до країн Євросоюзу, саме з цією метою він і прибув з Києва до Закарпатської області.

Судом також встановлено відсутність у відповідача документів, що посвідчують особу. Відтак орган ДПС зобов`язаний вжити заходів щодо ідентифікації та документування відповідача, оскільки неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового видворення.

Натомість обставин, які б підтверджували, що існують передбачені ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстави для перебування іноземця на території України судом не встановлено та стороною відповідача не доведено.

Відтак, з метою ідентифікації відповідача суд вбачає за доцільне затримати останнього на період, встановлений законодавством та необхідний для здійснення такої ідентифікації.

Таким чином, враховуючи що відповідач був затриманий без документів, що посвідчують особу, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, відсутності у відповідача документів, які посвідчують особу/ дають право на перебування на території України, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Щодо перевищення строку адміністративного затримання особи, то при постановленні рішення суд оцінює підстави застосування до особи заходів, передбачених ст.289 КАСУ, відтак сплив строку адміністративного затримання особи не спростовує підставність такого затримання.

Згідно з ч.ч. 11, 13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, - задовольнити.
Затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк шість місяців, починаючи з 04 січня 2022 до 30 червня 2022 року.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та проголошено 04.01.2022 о 16год.15хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області М.М. Хамник