Справа № 280/10064/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
11 січня 2022 року Справа № 280/10064/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
23.10.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1061-23 від 11.03.2019 на суму 11604,56 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37214-13 від 14.09.2021 на суму 20558,86 грн.;

- зобов`язати відповідача привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника та дані інтегрованої картки платника податків позивача відповідно до висновків рішення суду.

Ухвалою суду від 27.10.2021 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1061-23 від 11.03.2019 на суму 11604,56 грн.

Ухвалою суду від 27.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін та проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ФОП ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Збройних Силах України під час мобілізації та по контракту у період з 02.02.2015 по 11.06.2018. Звільнений з військової служби за станом здоров`я, з подальшим встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок війни (з причинами зв`язком відповідних захворювань, як таких, що пов`язані із захистом Батьківщини). Посилається на те, що упродовж 10 днів після демобілізації повинен був звернутись до контролюючого органу за місцем обліку із заявою про звільнення від виконання своїх обов`язків, встановлених пунктом 2 статті 6 Закону №2464, однак не зміг це зробити, як через власну необізнаність та і за станом здоров`я, оскільки необхідно було проходити лікуванні і медичні обстеження з подальшим проходженням медико-соціальної експертизи для встановлення ступеня втрати працездатності через захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини. Так, 21.10.2021 він подав до відповідача заяву щодо звільнення його, як платника податку (фізичної особи-підприємця), від виконання обов`язків зі сплати ЄСВ та штрафних санкцій, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідно до пункту 9-2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. З наведених підстав вважає, що заслуговує на визнання поважними причин пропуску і поновлення строку подання відповідної заяви, та, відповідно, наявні правові підстави для скасування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) та коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 19.11.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№67959), в якому зазначає, що станом на 11.11.2021 за даними інтегрованих карток ITC «Податковий блок» у ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обліковується борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 20 558,86 грн. Вважає оскаржувану вимогу такою, що винесена у відповідності до чинного законодавства до якої увійшла сума пені у розмірі 18065,16 грн. та сума не сплачених штрафних санкцій у розмірі 2493,7 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , зареєстрований фізичною особою-підприємцем 18.04.2000 та 12.12.2005 відомості про фізичну особу-підприємця включені до Єдиного державного реєстру за №0017239, види діяльності: Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний), про що свідчать витяг та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

10.04.2017 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його рішенням, номер запису: 6017239.

Також судом встановлено, що у період з 02.02.2015 по 11.11.2018 позивач проходив дійсну військову службу у лавах Збройних силах України за мобілізацією згідно з Указом Президента «Про часткову мобілізацією» №15/2015 від 14.01.2015, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №1005/с від 08.08.2019. Крім того, згідно з довідками Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 05.07.2015 №1/58 від 01.03.2016 №1/115 позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції.

У подальшому, 07.09.2018 ОСОБА_1 повторно зареєстрований фізичною особою-підприємцем за №0098306, види діяльності: Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); Код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, про що свідчать витяг та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

03.01.2019 позивачем до контролюючого органу поданий звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік на суму 3276,24 грн.( за період з жовтня по грудень 2018 року у розмірі 819,06 грн. щомісячно).

За даними облікової картки платника податків станом на 28.02.2019 за позивачем обліковувалась недоїмка із сплати єдиного податку на суму 14880,00 грн., у т.ч. недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 14880,80 грн., у зв`язку із чим 11.03.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-1061-23 на вказану суму, однак кореспонденція повернулась без вручення адресату «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить копія конверту, долучена відповідачем до матеріалів справи.

29.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Запорізькій області із запитом від 26.07.2019 №26/07-19-ПК про надання індивідуальної податкової консультації з питання звільнення позивача від сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до податкової консультації №3762/Г/іПК/08-01-13-02-08 від 12.08.2019 Головне управління ДФС у Запорізькій області із посиланням на приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» повідомила, що фізична особа-підприємець, яка є особою з інвалідністю, звільняється від обов`язку нарахування та сплати за себе єдиного внеску.

Вважаючи оскаржувану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2020, яке 20.08.2020 набрало законної сили, задоволено частково адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправної та скасування вимоги.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1061-23 від 11.03.2019 на суму 3276,24 грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Стягнуто на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) судові витрати в сумі 169,20 грн. (сто шістдесят дев`ять гривень 20 копійок).

14.09.2021 Головним управління ДПС у Запорізькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37214-13, відповідно до якої станом на 31.08.2021 заборгованість за сплати єдиного внеску позивача становить 20588,86 грн., а саме штраф 2493,70 грн., пеня 18065,16 грн.

21.10.2021 позивач подав до відповідача заяву щодо звільнення його, як платника податку (фізичної особи-підприємця), від виконання обов`язків зі сплати ЄСВ та штрафних санкцій, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідно до пункту 9-2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, у зв`язку з проходженням військової служби по мобілізації та по контракту у період з 02.01.2015 по 11.06.2018 та проханням визнати поважними причини пропуску ним строку подання вищевказаної заяви, зокрема, за станом здоров`я.

Позивач, враховуючи, на його думку, несправедливість нарахованих податкових зобов`язань, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 9-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява фізичної особи - підприємця та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована фізична особа - підприємець перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв`язку з виконанням обов`язків під час мобілізації, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Якщо платник єдиного внеску має найманих працівників і на строк своєї військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, уповноважує іншу особу на виплату найманим працівникам заробітної плати та/або інших доходів, його зобов`язання, визначені підпунктами 1 (крім сплати єдиного внеску), 2, 3, 4, 5, 6, 10, 12 частини другої статті 6 цього Закону, здійснює така уповноважена особа.

Єдиний внесок, що був нарахований уповноваженою особою з таких виплат, сплачується до бюджету демобілізованою фізичною особою - підприємцем протягом 180 календарних днів з першого дня її демобілізації без нарахування штрафних і фінансових санкцій. При цьому демобілізована фізична особа - підприємець у заяві, передбаченій у цьому пункті, зазначає дані про нарахований єдиний внесок на суму таких виплат уповноваженою особою протягом строку військової служби фізичної особи - підприємця.

Звітність про нарахований єдиний внесок протягом строку військової служби фізичної особи - підприємця уповноваженою особою на суми виплат найманим працівникам та іншим особам подається демобілізованою фізичною особою - підприємцем у порядку та строки, встановлені цим Законом, без нарахування штрафних і фінансових санкцій, передбачених цим Законом.

Цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», та протягом усього особливого періоду.

Під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» для платників єдиного внеску, визначених у статті 4 цього Закону, призваних на військову службу під час мобілізації або залучених до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їхньої військової служби зупиняється застосування норм статті 25 цього Закону. Підставою для такого зупинення є копія військового квитка або копія документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, яка подається до органів доходів і зборів цим державним органом протягом десяти днів після її мобілізації.

Відтак, пунктом 9-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» запроваджено звільнення від виконання обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 цього Закону, для платників єдиного внеску, призваних на військову службу під час мобілізації або залучених до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їхньої військової служби.

Виходячи з положень частини другої статті 19 Конституції України про зобов`язання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, - у податкових органів, які відповідно до статті 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» забезпечують адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійсненням контролю за його сплатою, - за відсутності доказів сплати позивачем єдиного внеску, виник обов`язок стосовно забезпечення його сплати.

З огляду на те, що єдиний внесок спрямовується для виплат особам, які потребують соціального захисту, їх інтереси є пріоритетними порівняно з інтересами платників єдиного внеску.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів в порядку, за формою та в строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно частини третьої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 25.04.2015 (далі - Інструкція), в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та не сплачених сум єдиного внеску, такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, які зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), застосовує до такого платника штрафні санкції.

Згідно з абзацами 1-4 пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу VI Інструкції, орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Згідно з абзацом 11 пункту 3 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою відповідно до додатку 6 (для юридичної особи) або за формою відповідно до додатку 7 (для фізичної особи).

Відтак, наявність в інформаційній системі даних про недоїмку та не представлення позивачем доказів сплати єдиного внеску, свідчить про законність дій контролюючого органу щодо формування та направлення спірної вимоги.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно частини другої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення недоїмки, штрафів, пені не застосовується.

Таким чином, суд дійшов висновку, що недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі є виключно наслідком неналежного виконання позивачем обов`язків, покладених на нього статтями 7, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Крім того, судом встановлено, що відповідно до інтегрованої картки за 2020 рік у платника рахувався боргу у сумі 12126.62 грн., до якої також входила сума вимоги з ЄСВ №Ф-1061-49 від 11.03.2019 у сумі 11604.56 грн., яка після її сплати вважається погашеною, а отже скасуванню не підлягає оскільки фактично вимоги №Ф-1061-49 від 11.03.2019, як такої не існує.

Платником особисто було сплачено суму податкового боргу у повному обсязі та відповідно до платіжного доручення №@2PL916550 від 14.05.2020 та зараховано 14.05.2020.

Згідно даних ITC «Податковий Блок» в інтегрованій картці платника єдиного внеску винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 25.09.2020 в сумі 21041,33 грн.

З даними ІКП за 2021 рік сплачено 482,47 грн.

Таким чином, станом на 11.11.2021 за даними інтегрованих карток ITC «Податковий блок» у ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обліковується борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 20558,86 грн.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, суд не вбачається підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-37214-13 від 14.09.2021 на суму 20558,86 грн.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваної вимоги відповідач діяв обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття рішень, що зумовлює висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача .

Питання розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не вирішується, з огляду на те, що у задоволенні позовних вимоги відмовлено та ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 11.01.2022.

Суддя М.С. Лазаренко