Справа № 420/21957/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом овариства з обмеженою відповідальністю СПМК 17 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з питань безпеки на транспорті, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство Південьдортех про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю СПМК звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати постанови про застосування адміністративного господарського штрафу № 294795 від 02.08.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на момент проведення перевірки жоден із транспортних засобів не перебував в користуванні позивача, ТОВ «СПМК-17» не здійснювало перевезення вантажів, а тому і не виступало автомобільним перевізником. З аналізу ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників. Однак, відповідачем не було враховано наданих позивачем доказів та відомостей, які свідчать, що ТОВ «СПМК-17» не є перевізником за актами перевірки оскільки у вказаний період транспортні засоби перебували у користуванні іншої особи ПП «Південьдортех».

Відповідачем Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки надано до суду відзив та наголошено на безпідставність позовних вимог, оскільки участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Докази відносно того, що третьою особою перевозився вантаж з характеристикою (консистенцією) саме сипучій позивач не надав.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 року прийнято до розгляду виділені в окреме самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК 17» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з питань безпеки на транспорті, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Південьдортех» про визнання протиправною та скасування постанови. Відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/21957/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК 17» до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з питань безпеки на транспорті, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Південьдортех» про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративного господарського штрафу № 294795 від 02.08.2021 року.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, співробітниками державного контролю та нагляду на вантажному транспорті складено акт проведення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 24.06.2021р. №294300.

Під час перевірки виявлено порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 абз.15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

На підставі вищезазначеного акту перевірки начальником Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 02.08.2021 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 294795, якою до ТОВ «СПМК-17» застосовано штрафи у розмірі 17000 грн., згідно з ч.1 абз.15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК 17» до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК 17 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з питань безпеки на транспорті, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство Південьдортех про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного господарського штрафу № 294795 від 02.08.2021 року, задоволенню не підлягають, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ч.ч.1 та 4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Зі змісту п.3 Правил №30 випливає, що транспортний засіб вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху, у тому числі навантаження на одиночну вісь.

Згідно з п.4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

За приписами абзацу 15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на здвоєну вісь перевищує 16 т. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до пп.2 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок №879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пп.4 п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Матеріалами справи підтверджено, що під час перевірок виявлено порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 абз.15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Щодо посилання відносно того, що ТОВ «СПМК-17» не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та результати зважування транспортного засобу хибні та не відповідають дійсності суд зазначає наступне.

Так, приписами ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Абзацом 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відтак, відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи ТОВ «СПМК-17» є автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст.ст.908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, ст.50 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Посилання позивача на факт укладення договорів оренди транспортних засобів та акти приймання-передачі транспортних засобів в оренду ПП «Південьдортех» не є достатнім для спростування факту, що саме ТОВ «СПМК-17» виступало перевізником у спірних правовідносинах, оскільки реальність укладення та виконання даних договорів має підтверджуватися додатковими доказами, зокрема, які підтверджують факт плати за оренду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несе саме ТОВ «СПМК-17», оскільки належних доказів того, що перевізником у спірних правовідносинах є інша особа в матеріалах справи немає.

Крім того, позивач реалізував своє право довести відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за порушення ч.1 абз.15 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» шляхом звернення з позовом до суду про скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу у розумінні статті 77 КАС України.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене, судом не встановлено законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК 17 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з питань безпеки на транспорті, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство Південьдортех про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного господарського штрафу № 294795 від 02.08.2021 року, є такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК 17 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з питань безпеки на транспорті, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство Південьдортех про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного господарського штрафу № 294795 від 02.08.2021 року, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю СПМК 17 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна служба України з питань безпеки на транспорті, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство Південьдортех про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративного господарського штрафу № 294795 від 02.08.2021 року, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.