Справа № 200/13137/21
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року Справа№200/13137/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

при секретарі судового засідання Коваленко А.М.,

за участі представника відповідача - Кододової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, у якій просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 12.07.2021 №Ф-27966-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 24590,59 грн;

- зобов`язати відповідача здійснити коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів та зборів та інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , шляхом вилучення відомостей про заборгованості з єдиного внеску у розмірі 24590,59 грн;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 13.03.2018 здійснював підприємницьку діяльність. У 2014 році у зв`язку з погіршенням здоров`я позивач фактично не міг здійснювати підприємницьку діяльність. З 29.11.2017 позивач набув пенсійного віку, проте 21.07.2021 на поштову адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2021 №Ф-27966-13.

У зв`язку з виявленими вище обставинами позивач 31.08.2021 звернувся до відповідача з заявою про припинення нарахування єдиного соціального внеску у зв`язку з досягненням пенсійного віку та 17.09.2021 заява про звільнення від сплати єдиного соціального внеску за період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Також 31.08.2021 позивачем подано заяву про припинення підприємницької діяльності.

Вважає, що у відповідності до приписів Конституції України, принципів застосування законів у часі, підлягають застосуванню норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зокрема пункту 9-4 розділу VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто з 14.04.2014, отже на підставі ч.4 ст.4 Закону №2464 позивача звільненого від сплати єдиного внеску. Крім того, позивач набув пенсійного віку з 29.11.2017 отже, сформована відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2021 №Ф-27966-13 є такою, що не відповідає вимогам закону.

Ухвалою суду від 21.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.11.2021.

16.11.2021 розгляд справи відкладено на 14.12.2021.

Ухвалою суду від 14.12.2021 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 05.01.2022.

05.01.2022 розгляд справи відкладено на 12.01.2022.

Відповідач через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач є платником єдиного соціального внеску та в даних правовідносинах повинна сплачувати його у повному обсязі. Оскільки за позивачем обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в автоматичному режимі на центральному рівні, контролюючим органом у відповідності до норм чинного законодавства було сформовано та надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2021 №Ф-27966-13 на суму 24590,59 грн. Також зазначає, що за базою даних інформаційної системи ДПС України ОСОБА_1 є пенсіонером з 30.05.2018, отже нарахування єдиного внеску за період ІІІ квартал 2014 року по травень 2018 року є законним.

Зазначає, що зміни, внесені Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 до розділу VIIІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 згідно п.28 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIIІ від 24.12.2015 року втратили чинність, а, отже, позивач зобов`язаний виконувати обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску. Більш того, з 13.02.2020 виключено пункт 9-4 розділу VIІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а отже, підстави для його застосування відсутні. Тому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити./а.с.82-107/

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача прибув до судового засідання, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку, як платник єдиного внеску в Головного управління ДПС у Донецькій області (Костянтинівська ДПІ (м.Сніжне)./а.с.10-12/

Довідкою від 29.05.2018 № підтверджено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою./а.с.19/

У період з 13.03.2008 по 01.09.2021 позивач був зареєстрований, як фізична особа-підприємець./а.с.13-15/

01.09.2021 ОСОБА_2 знято з обліку у зв`язку з державною реєстрацією припинення підприємницької діяльності за власним рішенням.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) за кодом платежу 71040000 щоквартально в автоматичному режимі на центральному рівні, згідно з вимогами чинного законодавства, проводились нарахування єдиного внеску як платнику єдиного податку:

- 20.10.2014 єдиного внеску за III квартал 2014 року в сумі 1267,95 грн.;

- 20.01.2015 єдиного внеску за IV квартал 2014 року в сумі 1267,95 грн.;

- 20.04.2015 єдиного внеску за І квартал 2015 року в сумі 1267,95 грн.;

- 20.07.2015 єдиного внеску за II квартал 2015 року в сумі 1267,95 грн.;

- 19.10.2015 єдиного внеску за III квартал 2015 року в сумі 1323,47 грн.;

- 19.01.2016 єдиного внеску за IV квартал 2015 року в сумі 1434,51 грн.;

- 19.04.2016 єдиного внеску за І квартал 2016 року в сумі 909,48 грн.;

- 19.07.2016 єдиного внеску за II квартал 2016 року в сумі 941,16 грн.;

- 19.10.2016 єдиного внеску за III квартал 2016 року в сумі 957,00 грн.;

- 19.01.2017 єдиного внеску за IV квартал 2016 року в сумі 990,00 грн.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464 в ПСП за кодом платежу 71040000 щоквартально в автоматичному режимі на центральному рівні, згідно з вимогами чинного законодавства, проводились нарахування єдиного внеску як платнику який перебуває на загальній системі оподаткування:

-19.02.2018 єдиного внеску за 2017 рік в сумі 8448,00 грн.;

-19.04.2018 єдиного внеску за І квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн.;

-19.07.2018 єдиного внеску за квітень-травень 2018 року в сумі 1638,12 грн.

Згідно з базою даних інформаційної системи ДПС України має позначку «пенсіонер за віком» з 30.05.2018, що також підтверджено пенсійним посвідченням ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ./а.с.18/

12.07.2021 Головним управлінням ДПС у Донецькій області, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відношенні позивача складена вимога №Ф-27966-13 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальну суму 24590,59 грн., в тому числі: 24590,59 грн. - недоїмка./а.с.49/

Зазначена вимога отримана позивачем 21.07.2021./а.с.91/

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі за текстом - Закон №2464).

Щодо посилання позивача на положення пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 суд зазначає наступне.

Так, абзацом 3 п. 1 ст. 4 Закону № 2464 передбачено, що платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Частиною 6 ст. 25 Закону передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Аналіз наведених норм доводить, що платник повинен своєчасно та у повному обсязі сплачувати єдиний внесок. При наявності недоїмки у платника контролюючі органи мають право зараховувати сплачений єдиний внесок у рахунок погашення недоїмки за попередні періоди.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Суд наголошує, що з 13.02.2020 пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 виключено на підставі Закону України від 14.01.2020 року № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи».

Отже, пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 був діючим по 12.02.2020 року включно.

Суд не погоджується з твердженням позивача щодо неможливості застосування зміненої редакції Закону № 2464 з виключеним пунктом 9-4 у Прикінцевих та перехідних положеннях до бази (об`єкту) нарахування єдиного внеску, що виникла до дати набрання чинності такої зміни у Законі, тобто до 14.01.2020, з огляду на наступне.

З правового аналізу наведених законодавчих норм слідує, що до 13.02.2020 факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, був підставою для звільнення платників єдиного внеску як від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, так і від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати. При цьому, вказані норми не скасовували обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надавали можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі, що було підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464.

З огляду на наведене, позивач з 14.04.2014 по 12.02.2020 включно внаслідок проведення антитерористичної операції був звільнений від своєчасного виконання обов`язків платника єдиного внеску, проте, оскільки пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 був діючим по 12.02.2020 включно, на час формування відповідачем спірної вимоги - 12.07.2021, відсутні будь-які підстави щодо звільнення позивача від сплати єдиного внеску.

Виходячи з тих самих міркувань, суд відхиляє аргументи позивача, які полягають у тому, що попередні вимоги про сплату боргу (недоїмки) були визнані протиправними і скасовані в судовому порядку.

Щодо посилання позивача на досягнення пенсійного віку з 29.11.2017, як на підставу звільнення від сплати єдиного внеску суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону №2464-VI визначено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску.

У відповідності до частини четвертої ст. 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI визначені обов`язки платника єдиного внеску, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону №2464-VI,податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Як зазначалось вище у цьому рішенні відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 вказаного Закону визначено, що особи, зазначені в тому числі у пунктах 4 та 5 частини першої цієї статті (особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність), звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Звільнення позивача від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Вищезазначена позиція підтверджується висновками викладеними у Постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №805/2195/17-а.

За положеннями статті 1 Закону № 1058, пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із абзацем першим пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка діяла на час виникнення права позивача на пенсію) встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 12.07.2021 нарахована за період ІІІ кварталу 2014 року по травень 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено пенсію 30.05.2018, що підтверджується і відповідачем.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, спірна вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2021 №Ф-27966-13 в сумі 24590,59 грн. є правомірною та не підлягає скасуванню, оскільки сформована у період коли позивач не звільнений від сплати єдиного внеску.

Щодо твердження позивача, що з 29.11.2017 він набув пенсійного віку є неприйнятним, оскільки частина 4 статті 4 Закону №2464 передбачає звільнення від сплати єдиного внеску якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 КАС України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Донецькій області (, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Італійська, 59) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений і підписаний 12 січня 2022 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв