Справа № 120/2847/21-а
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 січня 2022 року

м. Київ

справа № 120/2847/21-а

адміністративне провадження № К/9901/48071/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Данилевич Н.А., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , поданої в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області), в якому просила визнати протиправною відмову відповідача здійснювати облік неповнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як платника податків та інших обов`язкових платежів, без застосування реєстраційного номеру облікової карти платника податків або серії та номеру паспорту громадянина України; зобов`язати відповідача здійснювати облік неповнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як платника податків та інших обов`язкових платежів за прізвищем, іменем та по батькові доньки, датою народження та місцем проживання, без застосування реєстраційного номера облікової карти платника податків або серії та номеру паспорту громадянина України; зобов`язати ГУ ДПС у Вінницькій області проставити у паспорті доньки позивача відмітку про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без застосування реєстраційного номера облікової карти платника податків або серії та номеру паспорту громадянина України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року, в позові відмовлено.

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 повторно подала касаційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права. Заявник просить переглянути оскаржені судові рішення на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати їх та задовольнити позов.

Предметом спору у цій справі є правомірність відмови податкового органу здійснювати облік платника податків, без застосування реєстраційного номеру його облікової карти платника податків або серії та номеру паспорту громадянина України через релігійні переконання.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції застосували висновки Верховного Суду щодо застосування положень пунктів 63.1, 63.2 статті 63 пунктів 70.2, 70.3 статті 70 Податкового кодексу України сформовані у справі №№440/1555/20, в якій Суд указав, що для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, передбачено їх облік в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, іменем, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки. При цьому законодавством не передбачено можливості ведення обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, виключно за прізвищем, іменем, по батькові, роком народження і місцем реєстрації. Водночас норми Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів», що передбачали можливість податкового обліку за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без серії і номера паспорта, втратили чинність із набранням чинності Податковим кодексом України з 01 січня 2011 року. Суд указав, що зміна порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, не призводить до зменшення обсягу прав вказаних осіб, оскільки такий облік передбачає незастосування реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Такі висновки узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, висловлену у Рішенні від 3 грудня 2009 року у справі «Тамара Скугар та інші проти Росії» (Заява № 40010/04), яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Суд зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Суд дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року (справа № 803/1203/17), від 25 липня 2018 року (справа №823/198/16), від 29 липня 2019 року (справа № 816/957/16), від 25 жовтня 2019 року (справа № 806/2355/15), від 11 грудня 2019 року (справа № 440/1066/19), від 14 травня 2020 року (справа № 806/4867/15)..

Наведене спростовує аргументи ОСОБА_1 щодо відсутності висновку Верховного суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

За таких обставин, Суд не вирішує питання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , поданої в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: Н.А. Данилевич

О.Р. Радишевська