Справа № 240/30133/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Житомир справа № 240/30133/21

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Попової О. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся позивач, із позовом, в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у іризначенні одноразової грошової допомоги як інваліду III групи з 15 квітня 2021 року внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини, що оформлене протоколом засідання комісії УГіністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 червня 2021 року № 96.

- Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатит ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду III групи внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини, розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленої законом для працездатних осіб станом 01 календарного року, в яко: буде проводитись виплата.

- Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Міністерства оборони України подати у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.01.2017 органами МСЕК позивачу було встановлено 20% втрати професійної працездатності внаслідок поранення, що пов`язане із захист Батьківщини. У зв`язку з цим Міністерством оборони України було виплачено 22400 грн. У подальшому рішенням 11 регіональної військово - лікарської комі по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 23.03.2021, яке оформлене протоколом № 255, визначено, що травма ОСОБА_1 , пов`язана захистом Батьківщини, а захворювання пов"язане із проходженням служби. 19.04.2021 під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 з 15.04.2021 встановлено ПІ групу інвалідно внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини (довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 428345 від 19.04.2021). У зв`язку із зазначеним фактом ОСОБА_1 звернувся із заявою до Міністерства оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги. 17.06.2021 комісією Міністерства оборони України прийнято рішення, що оформлене протоколом № 96, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статті 262 КАС України.

Від Міністерства оборони України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову з підстав того, що предметом розгляду в даній справі с законність о. 9 протоколу Комісії Міністерства оборони України № 96 від 17.06.2021, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня працездатності. Отже, підстави для виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відсутні.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.01.2017 органами МСЕК позивачу було встановлено 20% втрати професійної працездатності внаслідок поранення, що пов`язане із захист Батьківщини. У зв`язку з цим Міністерством оборони України було виплачено 22400 грн.

Рішенням 11 регіональної військово - лікарської комі по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 23.03.2021, яке оформлене протоколом № 255, визначено, що травма ОСОБА_1 , пов`язана захистом Батьківщини, а захворювання пов"язане із проходженням служби.

19.04.2021 під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 з 15.04.2021 встановлено ІІІ групу інвалідно внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини (довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 428345 від 19.04.2021).

ОСОБА_1 звернувся із заявою до Міністерства оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги.

17.06.2021 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, оформлене протоколом №96, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Вказала, що згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону 2011-ХІІ та пунктом 8 Порядку №975 у разі зміни групи інвалідності, доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Встановлення заявнику ІІІ групи інвалідності відбулося понад дворічний термін після первинного встановлення ступень втрати працездатності. Тому у позивача відсутнє право на отримання допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (далі - Порядок №975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-ХІІ) було доповнено статтями 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 № 5040-VI. Цей Закон набрав чинності 01.01.2014 і застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2014.

Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII у редакції, що діяла з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згодом, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Так, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.

Суд звертає увагу на те, що з дня первинного встановлення ступень втрати працездатності (27.01.2017) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності (15.04.2021) минуло понад два роки. Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №240/10153/19, де судова палата відступила від висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справа №295/3091/17), 21.06.2018 (справа № 760/11440/17), 30.09.2019 (справа № 825/1380/18) та інших, де його застосовано, та дійшла такого висновку що до застосування пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII:

(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).

Суд встановив, що з дня первинного встановлення ступень втрати працездатності (27.01.2017) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності (15.04.2021) минуло понад два роки. Тому відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Правові підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,. РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м.Київ, 03168. РНОКПП/) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 12.01.2022 року.

Суддя О.Г. Попова