Справа № 620/349/22
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 січня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/349/22
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Тихоненко О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання незаконними та скасування постанов,
Дочірнє підприємство «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, у якому просить:
визнати незаконними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 14.12.2021 № 318862, № 318863, № 318864, № 318865, № 318866, № 318867.
Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії постанов, виданих структурним підрозділом відповідача - Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки №318862; №318863; №318864; №318865; №318866; №318867 від 14 грудня 2021 року до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративний справі за позовом ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» про визнання незаконними та скасування постанов №318862; №318863; №318864; №318865; №318866; №318867 від 14 грудня 2021 року; зупинення стягнення, заборонивши вчиняти дії на підставі постанов №318862; №318863; №318864; №318865; №318866; №318867 від 14 грудня 2021 року до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративний справі за позовом ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» про визнання незаконною та скасування постанов №318862; №318863; №318864; №318865; №318866; №318867 від 14 грудня 2021 року.
Свою заяву представник позивача мотивує тим, що оскарження постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу автоматично не зупиняє їх дію, оскільки постанови мають силу виконавчого документу. Також вказує, що оскаржені постанови може бути звернено до примусового виконання органами державної виконавчої служби, що матиме наслідком відчуження належних позивачу коштів та ускладнить ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача.
Вирішуючи вказану заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В розумінні наведеної норми законодавства, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Частинами 1 та 2 ст. 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Натомість, представником позивача не надано доказів на підтвердження факту відкриття виконавчого провадження на підставі постанов Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №318862; №318863; №318864; №318865; №318866; №318867 від 14 грудня 2021 року.
А отже, враховуючи викладене та виходячи із змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про її необґрунтованість, та як наслідок відсутності правових підстав для задоволення.
Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання незаконними та скасування постанов - відмовити.
Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, передбачені статтями 256, 294, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Тихоненко