Справа № 640/31395/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Григорович П.О. суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Справа № 640/31395/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року у справі

за заявою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві,

як відокремленого підрозділу Державної податкової служби

до товариства з обмеженою відповідальністю «Козак»

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Козак» (далі - Відповідач), в якому просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ «КОЗАК», застосованого рішенням керівника контролюючого органу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що підставою для звернення ГУ ДПС у м. Києві із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Відповідача є не допуск товариством контролюючого органу до проведення перевірки на підставі наказу від 30.09.2021 № 7783-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЗАК».

Разом з тим, суд зазначив, що ТОВ «Козак», вважаючи такий наказ неправомірним, оскаржило його до суду, що свідчить про наявність спору право у межах виниклих між сторонами правовідносин та виключає достатні правові підстави для розгляду заяви податкового органу про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна в порядку ст. 283 КАС України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для продовження розгляду, стверджуючи, що оскарження платником наказу про призначення перевірки не свідчить про наявність спору про право і відмова у відкритті провадження з цих підстав нівелює можливість податкових органів оперативно реагувати на невиконання таким платником законних вимог контролюючого органу.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 та від 05.01.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду на 10.01.2022 о 12:00 год.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві було прийнято наказ від 30.09.2021 № 7783-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Козак».

ТОВ «Козак», вважаючи такий наказ протиправним, не допустило контролюючий орган до проведення перевірки та 29.10.2021 звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу від 30.09.2021 №7783-п (справа № 640/31347/21).

29.10.2021 посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві складено акт від 29.10.2021 № 5668/Ж6/26-15-07-02-06, яким зафіксовано факт відмови Відповідача у допуску до проведення документальної планової перевірки.

01.11.2021 начальником Головного управління ДПС у м. Києві прийнято рішення № 98953 про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «КОЗАК» ().

У зв`язку з цим, 02.11.2021 ГУ ДПС у м. Києві звернулося до суду із заявою в порядку ст. 283 КАС України про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту.

Нормативно-правове обґрунтування.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені у статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно з п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

У п.п. 94.3, 94.4, 94.5 ст. 94 ПК України визначено, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до пп. 94.6.1 п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Згідно з п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів.

Відповідно до пункту 2 частини першої, частин четвертої та п`ятої статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, податковим законодавством регламентовано спеціальний правовий режим підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у разі не допуску контролюючого органу до перевірки, який обумовлює необхідність звернення контролюючого органу до суду та прийняття судом відповідного рішення.

При цьому, КАС України передбачено можливість звернення податкового органу із відповідною заявою в порядку ст. 283 КАС України, яка розглядається за спеціальною процедурою, за умови відсутності спору про право та звернення до суду в загальному порядку - з адміністративним позовом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що 29.10.2021, тобто до звернення ГУ ДПС у м. Києві до суду з цією заявою (02.11.2021), Відповідач оскаржив в судовому порядку наказ про призначення перевірки, у зв`язку з не допуском до якої, й виник цей спір.

Тобто, 29.10.2021 між сторонами виник спір право Позивача на проведення відповідної перевірки ТОВ «Козак» та правомірність не допуску контролюючого органу до її проведення. Вирішення такого спору має вагоме значення для розгляду цієї справи та, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України, унеможливлює вирішення такої заяви саме в порядку цієї норми.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 283 КАС України, ГУ ДПС у м. Києві має право звернутися до адміністративного суду з аналогічними вимогами в загальному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності відмови у відкритті провадження в цій справі.

Доводи Апелянта про те, що оскарження платником наказу про призначення перевірки не свідчить про наявність спору про право і відмова у відкритті провадження з цих підстав нівелює можливість податкових органів оперативно реагувати на невиконання таким платником законних вимог контролюючого органу, колегія суддів відхиляє з огляду на вищезазначене.

Посилання Апелянта на постанову Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 804/19780/14 колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що таке рішення прийнято за інших обставин, ніж ті, що встановлені судом у цій справі.

Крім того, судова колегія приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 05.11.2021 у справі № 140/551/20, яка прийнята у часі пізніше та в якій Верховний Суд наголосив на тому, що податковий орган може звернутися до суду в порядку ст. 283 КАС України виключно у разі безспірності вимог, оскільки в протилежному випадку суд зобов`язаний відмовити у відкритті провадження.

Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 10 січня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

Л.О. Костюк