Справа № 160/13764/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,-
12.08.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, які виразилися у протиправній відмові у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 27 травня 2021 року, а також у протиправному зменшенні пільгового стажу роботи за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області включить до пільгового стажу роботи за Списком .№1 ОСОБА_1 3 роки 10 місяців 17 днів та визнати загальний пільговий стаж роботи за Списком №1 12 років 11 місяців 17 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області включити до загального стажу роботи ОСОБА_1 період навчання в професійному технічному училищі 9 місяців 15 днів та визнати загальний стаж роботи 28 років 8 місяців 27 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з моменту звернення за призначенням пенсії, тобто з 27 травня 2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління України Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху; запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами у відповідності до вимог КАС України, а також його копії для направлення відповідачу в справі.
Вказану ухвалу направлено позивачу, засобами поштового зв`язку, яку останній отримав 11.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто строк на усунення недоліків позовної заяви до 16.09.2021.
17.09.2021 до суду, на виконання вимог ухвали суду, надано уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, які виразилися у протиправній відмові у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 27 травня 2021 року, а також у протиправному зменшенні пільгового стажу роботи за Списком №1 та неврахуванні пільгових періодів роботи за Списком №2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 повністю періоди роботи з 26.06.1995 по 14.11.1995, з 15.11.1995 по 30.12.2002, з 31.12.2002 по 15.01.2003, з 16.01.2003 по 30.06.2005, з 01.11.2017 по 08.11.2019, з 01.01.2020 по 31.01.2020, 17.06.2020 по 30.04.2021, що складає 12 років 11 місяців 17 днів відповідно до записів у трудовій книжці та уточнюючих довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» від 20.05.2021 №16.4/206 та №16.4/207;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області включити до пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 період навчання в ПТУ №15 з 01.09.1993 по 15.06.1994 та періоди роботи: з 21.06.1994 по 25.06.1995, з 01.07.2005 по 30.11.2006, з 01.12.2006 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 31.10.2017, що складає - 14 років 6 місяців 16 днів, відповідно до записів у трудовій книжці та уточнюючих довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» від 20.05.2021 №16.4/206 та №16.4/207;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 з моменту звернення за призначенням пенсії, тобто з 27 травня 2021 року.
Згідно з положеннями частини 8 статті 171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою-шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.
Відповідно до частини 6 статті 120 КАС України встановлено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Суд вказує, що з 23.09.2021 по 07.10.2021 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці, розгляд питання щодо відкриття провадження у справі відбувся у перший робочий день - 08.10.2021.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); розгляд справи по суті вирішено розпочати з 23 жовтня 2021 року; витребувано у відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання до 23.10.2021; встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копія ухвали засобами телекомунікаційного зв`язку направлена сторонам на адреси електронної пошти 21.10.2021, відповідачу разом з копією позовної заяви, тобто строк на подання відзиву до 05.11.2021.
За приписами ст. 263 КАС України розгляд справи мав відбутись до 08.11.2021, з огляду на встановлений строк на подання відзиву, з урахуванням терміну на поштовий перебіг, судом продовжено розгляд справи для забезпечення права відповідача на подання відзиву.
10.11.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області, у якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на те, що в призначенні пенсії за віком на дату звернення (27.05.2021) згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Позивачу відмовлено в зв`язку з відсутністю умов для такого призначення, оскільки відсутній необхідний пенсійний вік. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діє в межах повноважень, згідно діючого законодавства.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 , виданим 10.04.2002 Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.
27.05.2021 ОСОБА_1 , досягнувши 45 років, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській №02 від 04.06.2021 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав недосягнення пенсійного віку у 50 років та пенсійним органом встановлено наступне: вік позивача становить 45 років, страховий стаж позивача складає 27 років 6 місяців, пільговий стаж становить 9 років 1 місяць, дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату з 24.01.2026.

Крім того, у рішенні вказано, що за результатами розгляду поданих документів до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до страхового стажу позивача зараховані всі періоди, а до пільгового стажу не зараховано: періоди роботи по Списку №2 з 21.06.1994 по 25.06.1995, оскільки до атестації робочих місць від 25.08.1994 надано перелік робочих місць лише по Списку № 1, період роботи по Списку № 1 з 01.11.2017 по 30.04.2021, оскільки до атестації робочих місць від 31.07.2017 надано перелік робочих місць лише по Списку № 2.

При цьому в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем до суду не було надано розрахунку періодів страхового стажу та пільгового стажу позивача, здійсненого при прийнятті вищенаведеного рішення.

Не погоджуючись з відмовою в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 після досягнення нею 45-річного віку, а також з протиправними діями щодо зменшення пільгового стажу роботи за Списком № 1 та неврахуванні пільгових періодів роботи за Списком № 2, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі - Положення №28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

З 01.01.2004 загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Отже, оскільки як Закон №1058-IV, так і Закон №1788-ХІІ регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону №1058-IV як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону №1788-ХІІ підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону №1058-IV.

Згідно з п. «а» ст.13 Закону №1788-ХІІ у редакції відповідно до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII (набрав чинності з 01.04.2015) раніше передбачений п. «а» ст.13 Закону №1788-ХІІ віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на 01.10.1974-31.12.1975 роки набували право на пенсію по досягненню 50 років.

Відповідно до п. 2 розділу XV Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20% з наступним збільшенням її щороку на 10% до 100% розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 01.01.2015 - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону №1058-IV правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. «а» ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, а саме: до 11.10.2017, яким текст Закону №1058-IV був доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

При цьому, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений п.2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Відтак, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, п. 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.

Пунктом 1 та 2 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини КСУ визначив, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам».

Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. «а» ст.13 Закону №1788-ХІІ у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 50 років за п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Окрім цього, слід звернути увагу на те, що у справах «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вирішуючи питання про те, який закон необхідно застосовувати до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 102 рішення у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (заяви №846/16 та № 1075/16) при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є «практичними та ефективними». Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність - законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, - є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі «Броньовський проти Польщі» («Broniowski v. Poland»), заява № 31443/96, пункт 115).

Крім цього, Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

У рішенні в справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011р. (заява № 29979/04) ЄСПЛ вказав, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Проаналізувавши вищенаведені рішення ЄСПЛ, враховуючи, що національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №1, зокрема п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, суд вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для вказаних осіб підхід.

Тобто, до спірних правовідносин, перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме п. «а» ст.13 Закону №1788-ХІІ у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII.

Суд встановив, що на момент звернення до пенсійного органу (27.05.2021) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач досягнула 45 років, та для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 мала необхідний стаж роботи за Списком №1, який визнаний відповідачем у 9 років 1 місяць та загальний стаж 27 років 6 місяців.

З огляду на викладене суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

З аналізу чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.06.2021 № 02 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Крім того не погоджуючись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач також вказує на протиправне зменшення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пільгового стажу позивача по Списку № 1 та не врахування пільгових періодів до Списку №2.

Зі змісту рішення відповідача від 04.06.2021 № 02 вбачається, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи по Списку № 2 з 21.06.1994 по 25.06.1995, з підстав, що до атестації робочих місць від 25.08.1994 надано перелік робочих місць лише по Списку № 1, та період роботи по Списку № 1 з 01.11.2017 по 30.04.2021, оскільки до атестації робочих місць від 31.07.2017 надано перелік робочих місць лише по Списку № 2.

Проте в порушення обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення, встановленого ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано детального розрахунку періодів страхового стажу та пільгового стажу позивача, здійсненого при прийнятті вищенаведеного рішення. Вищенаведене унеможливлює перевірку судом результатів розрахунку, відповідно до якого ГУ УПФУ у Дніпропетровській області прийшло до висновку, що страховий стаж позивача складає 27 років 6 місяців, пільговий стаж становить 9 років 1 місяць.

Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.162 КАС відповідачем не було наведено жодних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову (зокрема, стосовно не врахування певних періодів), з якими відповідач не погоджується із посиланням на відповідні докази та норми права.

В силу наведених приписів суд вважає доводи позивача стосовно не врахування певних періодів не спростованими ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.

При цьому щодо посилань відповідача на відсутність до атестації робочих місць від 25.08.1994 та 31.07.2017 переліку робочих місць по Списку № 1/ №2 відповідно, суд виходить з наступного.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі - Порядок №383).

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. 4.1. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. 4.2. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника. 4.3. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. 4.4. Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92р., 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку №343 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданої 21.06.1994, довідок про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №16.4/206 та №16.4/207 від 20.05.2021, копії яких містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 :

- з 01.09.1993 по 15.06.1994 навчання в ПТУ №15 м.Дніпропетровська, Диплом ГП№002539;

Працювала повний робочий день в Публічному акціонерному товаристві «Дніпропетровський металургійний завод»:

- з 21.06.1994 по 25.06.1995 в виробництві: (прокатне) металургійне виробництво (чорні метали), машиністом крана металургійного виробництва (електромостового крана) рейкобалочного цеха, як машиніст кранів металургійного виробництва, 2040300а-13792, що передбачено Списком №2, розділом ІІІ, підрозділом -3, пунктом а, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11.03.1994 №162;

- з 26.06.1995 по 14.11.1995 в виробництві: (прокатне) металургійне виробництво (чорні метали), машиністом крана металургійного виробництва (козлового) рейкобалочного цеха, як машиніст кранів металургійного виробництва, 1030300а-13792, що передбачено Списком №1, розділом ІІІ, підрозділом - 3, пунктом а, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11.03.1994 №162;

- з 15.11.1995 по 30.12.2002 в виробництві: (прокатне) металургійне виробництво (чорні метали), машиністом крана металургійного виробництва (козлового) рейкобалочного відділу прокатного цеха №1, як машиніст кранів металургійного виробництва, зайнятих на гарячих роботах, 1030300а-13792, що передбачено Списком №1, розділом ІІІ, підрозділом - 3, пунктом а, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11.03.1994 №162;

- з 31.12.2002 по 15.01.2003 в виробництві: (прокатне) металургійне виробництво (чорні метали), машиністом крана металургійного виробництва на гарячій ділянці робіт рейкобалочного відділу прокатного цеха №1, як машиніст кранів металургійного виробництва, зайнятих на гарячих роботах, 1030300а-13792, що передбачено Списком №1, розділом ІІІ, підрозділом - 3, пунктом а, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11.03.1994 №162;

- з 16.01.2003 по 30.06.2005 в виробництві: (прокатне) металургійне виробництво (чорні метали), машиністом крана металургійного виробництва на гарячій дільниці робіт рейкобалочного відділу прокатного цеха №1, як машиніст кранів металургійного виробництва, зайнятих на гарячих роботах, що передбачено Списком №1, розділом ІІІ, підрозділом - 3, пунктом - а, позицією - 3.3.а, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;

- 01.07.2007 по 30.11.2006 в виробництві: чорна металургія (прокатне виробництво), машиністом крана металургійного виробництва рейкобалочного відділу прокатного цеха №1, як машиніст кранів металургійного виробництва, що передбачено Списком №2, розділом ІІІ, підрозділом - 3, пунктом - а, позицією - 3.3.а, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;

- 01.12.2006 по 02.08.2016 в виробництві: чорна металургія (прокатне виробництво), машиністом крана металургійного виробництва дільниць станів «1050» і «800» стана «1050» рейкобалочного відділу прокатного цеха №1, як машиніст кранів металургійного виробництва, що передбачено Списком №2, розділом ІІІ, підрозділом - 3, пунктом - а, позицією - 3.3.а, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36;

- з 03.08.2016 по 31.10.2017 в виробництві: чорна металургія (прокатне виробництво), машиністом крана металургійного виробництва дільниць станів «1050» і «800» стана «1050» рейкобалочного відділу прокатного цеха №1, як машиніст кранів металургійного виробництва, що передбачено Списком №2, розділом ІІІ, підрозділом - 3, пунктом - робітники, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461;

- з 01.11.2017 по 30.04.2021 в виробництві: чорна металургія (прокатне виробництво), машиністом крана металургійного виробництва, зайнятих на гарячих ділянках робіт, стана «1050» і «800», дільниці станів «1050» і «800» рейкобалочного відділу прокатного цеха №1, як машиніст кранів металургійного виробництва, зайнятих на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком №1, розділом ІІІ, підрозділом - 3, пунктом - робітники, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Згідно з довідками № 16.4/206 та № 16.4/207 від 20.05.2021 Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського 13.11.1992 реорганізований в Орендне підприємство Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського, 25.04.1997 реорганізовано у Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського», реорганізоване 02.11.2010 у Публічне акціонерне товариство «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод», 28.04.2016 перейменоване у Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпровський металургійний завод», 23.04.2018 перейменоване у Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод».

Тобто вищезазначені періоди роботи позивача за професіями, передбаченими Списком № 1 підтверджуються записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками № 16.4/206 та № 16.4/207 від 20.05.2021, виданими Приватним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний завод», що подавались позивачем до пенсійного органу для призначення пенсії.

Натомість, відповідач зарахував до пільгового стажу позивача за Списком №1 лише 9 років 1 місяць, що арифметично є меншим.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою дирекції і профкому орендного підприємства Дніпропетровського металургійного заводу імені Петровського від 25.08.1994 № 254 затверджено результати атестації в 1993-1994 роках робочих місць за умовами праці, а також, затверджено перелік робочих місць професій та посад, працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за чинними Списками № 1 та № 2 за результатами атестації робітників по умовам праці (додається) (п. 2 постанови від 25.08.1994 № 254).

За результатами атестації робочих місць, професія «машиніст кранів металургійного виробництва, розділ ІІІ, пункт 3а, 2040300а-13792» включена до Списку №2 Переліку робочих місць професій та посад, працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за чинними Списками № 1 та № 2 за результатами атестації робітників по умовам праці, затвердженого постановою від 25.08.1994.

Відповідно до наявного в матеріалах справи наказу начальника Відділу державної експертизи умов праці та з питань охорони праці управління трудових відносин, зайнятості населення та умов праці Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації №625 від 31.07.2017 «Про затвердження результатів загальнозаводської атестації робочих місць за умовами праці», затверджено переліки робочих місць професій і посад працівників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

«Професія машиніст карана металургійного виробництва (зайнятого на гарячих ділянка робіт) розділ ІІІ, підрозділ - 3, номер робочого місця 06-014-021» включена до Списку № 1 Переліку робочих місць професій і посад працівників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» і списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 та дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.

Отже, з огляду на наведене, відповідач в оскаржуваному рішенні безпідставно, всупереч наданих йому позивачем документів не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період роботи з 01.11.2017 по 30.04.2021 та до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 21.06.1994 по 25.06.1995.

В свою чергу, судом встановлено, що відповідач у відзиві не навів жодної інформації з приводу не зарахування періоду навчання позивача до пільгового стажу.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 у період з 01.09.1989 по 15.06.1994, позивач навчалася в професійно-технічному училищі № 15 Дніпропетровська, що також підтверджується диплом серії НОМЕР_3 , виданого 15.06.1994.

Відповідно пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 №103/98-ВР).

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Як встановлено судом, позивач 15.06.1994 закінчила професійно-технічне училища № 15 м. Дніпропетровська за професією машиніст крану металургічного виробництва, а з 21.06.1994 була прийнята в рейкобалочний цех машиністом крана металургійного виробництва 4 розраду, тобто дана перерва у позивача склала 5 днів.

Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в професійно-технічному училищі №15 м. Дніпропетровська і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача з 01.09.1993 по 15.06.1994 повинен бути зарахований до пільгового трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №683/1774/16-а та від 09.07.2020 у справі №308/13118/16-а

Враховуючи встановлені обставини, період навчання позивача підлягає зарахуванню до пільгового стажу по Списку № 2.

На підставі викладеного вище, суд доходить висновку, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1995 по 14.11.1995, з 15.11.1995 по 30.12.2002, з 31.12.2002 по 15.01.2003, з 16.01.2003 по 30.06.2005, з 01.11.2017 по 08.11.2019, з 01.01.2020 по 31.01.2020, 17.06.2020 по 30.04.2021 та до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 період навчання в професійно-технічному училищі № 15 м. Дніпропетровська з 01.09.1993 по 15.06.1994 та період роботи з 21.06.1994 по 25.06.1995, з 01.07.2005 по 30.11.2006, з 01.12.2006 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 31.10.2017, відповідно до записів у трудовій книжці та уточнюючих довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» від 20.05.2021 №16.4/206 та №16.4/207 .

Отже належним та допустимим засобом щодо поновлення порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до пільгового стажу до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1995 по 14.11.1995, з 15.11.1995 по 30.12.2002, з 31.12.2002 по 15.01.2003, з 16.01.2003 по 30.06.2005, з 01.11.2017 по 08.11.2019, з 01.01.2020 по 31.01.2020, 17.06.2020 по 30.04.2021 за Списком № 2 ОСОБА_1 період навчання в професійно-технічному училищі № 15 м. Дніпропетровська з 01.09.1993 по 15.06.1994 та період роботи з 21.06.1994 по 25.06.1995, з 01.07.2005 по 30.11.2006, з 01.12.2006 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 31.10.2017, відповідно до записів у трудовій книжці та уточнюючих довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» від 20.05.2021 №16.4/206 та №16.4/207.

Стосовно позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. "а" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з моменту звернення за призначенням пенсії, тобто з 27.05.2021, суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача та беззаперечно зобов`язувати призначити пенсію, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів суд вважає за необхідне скоригувати заявлену позивачем позовну вимогу на підставі ч.2 ст.9 КАС України, а саме: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 27.05.2021 № 3598 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у порядку пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII із застосуванням показника вікового цензу у 45 років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належними доказами правомірності відмови у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до його пільгового стажу та у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а тому позовні підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції № ПН288 від 10.08.2021, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,30 грн.

Керуючись стаття 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.06.2021 № 02 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 26.06.1995 по 14.11.1995, з 15.11.1995 по 30.12.2002, з 31.12.2002 по 15.01.2003, з 16.01.2003 по 30.06.2005, з 01.11.2017 по 08.11.2019, з 01.01.2020 по 31.01.2020, 17.06.2020 по 30.04.2021 відповідно до записів у трудовій книжці та уточнюючих довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» від 20.05.2021 №16.4/206 та №16.4/207 01.11.2017 по 30.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 період навчання в професійно-технічному училищі № 15 м. Дніпропетровська з 01.09.1993 по 15.06.1994 та період роботи з 21.06.1994 по 25.06.1995, з 01.07.2005 по 30.11.2006, з 01.12.2006 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 31.10.2017, відповідно до записів у трудовій книжці та уточнюючих довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» від 20.05.2021 №16.4/206 та №16.4/207 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2021 № 3598 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у порядку пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII із застосуванням показника вікового цензу у 45 років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094,м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 26; ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,30 (шістсот п`ять гривен 30 коп.) грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно