Справа № 400/8/22
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
12 січня 2022 р. справа № 400/8/22
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Мороз А. О., ознайомившись з

позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

провизнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснювати щорічний (починаючи з 01.01.2018 року) перерахунок пенсії позивачу виходячи з того, що його посадовий оклад, оклад за військовим званням повинні вираховуватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на тарифний коефіцієнт, що відповідає останній займаній в Збройних Силах Україні посаді позивача (34 тарифний розряд) при цьому і додаткові види грошового забезпечення позивача повинні бути перераховані відповідно до справедливо перерахованого посадового окладу та окладу за військовим званням;

2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо щорічного (починаючи з 01.01.2018 року та у подальшому на 1 січня кожного календарного року) нескладення та неподання до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (з зазначенням у ньому позивача) у зв`язку зі щорічним підвищенням у державі прожиткового мінімуму для працездатних осіб та мінімальної заробітної плати, у залежності від яких перебувають складові грошового забезпечення позивача, які враховуються при перерахунку його пенсії;

3) зобов`язати відповідача розробити та надати до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а позивачу витяги) щорічні Списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (з зазначенням у них позивача) у зв`язку зі щорічним (на 1 січня календарного року починаючи з 01.01.2018 року) підвищенням у державі прожиткового мінімуму для працездатних осіб та мінімальної заробітної плати у залежності від яких перебувають складові грошового забезпечення позивача, які враховуються при перерахунку його пенсії;

4) зобов`язати відповідача перерахувати (починаючи з 01.01.2018 року) та виплатити пенсію позивачу виходячи з того, що його посадовий оклад, оклад за військовим званням повинні вираховуватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на тарифний коефіцієнт, що відповідає останній займаній в Збройних Силах Україні посаді позивача (34 тарифний розряд); при цьому і додаткові види грошового забезпечення позивача повинні бути перераховані відповідно до справедливо перерахованого посадового окладу та окладу за військовим званням;

5) визнати дії відповідача протиправними у тому, що впродовж 2018 року він нараховував та виплачував позивачу лише 50% від загального розміру його пенсії, а впродовж 2019 року - відповідно лише 75%;

6) зобов`язати відповідача перерахувати пенсію позивачу за 2018 та 2019 роки у повному розмірі (100%) без обмеження її максимального розміру виходячи зі справедливо перерахованих посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх належних додаткових видів грошового забезпечення і індексації, та виплатити позивачу заборгованість, що утворилась;

7) визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати у повному розмірі позивачу боргу, що утворився після перерахунку його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19;

8) зобов`язати відповідача в найкоротший термін сплатити позивачу залишок боргу, що утворився через неправильне нарахування його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19;

9) визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування пенсії позивачу у розмірі 70% від його грошового забезпечення замість 71% відповідно до його вислуги;

10) зобов`язати відповідача перерахувати (з дати призначення пенсії 17.08.2017 року) та виплачувати позивачу пенсію у розмірі 71% від його грошового забезпечення, з погашенням боргу, що утворився з дати її призначення;

11) зобов`язати відповідача провести (починаючи з 01.01.2018 року) помісячний розрахунок пенсії позивача без обмеження її максимального розміру з урахуванням щорічного змінення розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), та залежних від них додаткових видів грошового забезпечення та індексації з зазначенням вже виплачених сум та сум боргу, що утворився; надати даний розрахунок позивачу;

12) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію на суму боргу, який утворився з 01.01.2018 року через неправильне нарахування його пенсії, у розмірі, що відповідає сумі боргу (сумі щомісячних різниць між розмірами фактично виплаченої та належної (справедливо перерахованої пенсії) помноженому на сумарний коефіцієнт інфляції вирахуваний наростаючим підсумком починаючи з 01.01.2018 року та доданням до отриманої суми 3% річних на загальну суму боргу;

13) заборонити відповідачу обмежувати максимальний розмір пенсії позивача у ході її перерахунку та виплати починаючи з 01.01.2018 року.

Відповідно до приписів ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати у повному розмірі позивачу боргу, що утворився після перерахунку його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19 та зобов`язання відповідача в найкоротший термін сплатити позивачу залишок боргу, що утворився через неправильне нарахування його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як встановлено судом, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року у справі № 400/655/19 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Миколаївській області:

1) визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо неврахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди 60% (до 2016 року 100%) та індексації грошового забезпечення;

2) зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди 60% (до 2016 року 100%) та індексації грошового забезпечення з моменту її призначення 17.08.2017 року;

3) в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року у справі № 400/655/19 набрало законної сили 20.08.2019 року та 03.09.2019 року судом виготовлено виконавчий лист.

Як вбачається з листа відповідача від 06.07.2020 року, на виконання зазначеного рішення суду, відповідач перерахував суму пенсії, однак не виплатив її в повному обсязі, посилаючись на відсутність бюджетного фінансування.

Позивач вважає, що зобов`язання відповідача сплатити залишок боргу, що утворився внаслідок неправильного нарахування його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19, є ефективним способом захисту його порушених прав та належною гарантією остаточного вирішення спору.

Позивач, звертаючись з вимогами 7-8, фактично просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області виконати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/655/19 в частині виплати пенсії.

Положеннями ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 5 ст. 372 КАС України визначено що, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначається Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06. 2016 року № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу зазначених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, є неможливим, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється у порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позивач, на користь якого ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

Отже, приписами статті 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 2-7 ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України); судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Суд звертає увагу, що зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Верховний Суд у постанові від 19.08.2019 року у справі № 295/13613/16-а дійшов наступного висновку: " ... Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 267 до 15 грудня 2017 року, стаття 382 після 15 грудня 2017 року), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження."
Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які вчинені або не вчинені на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у вищезазначеній постанові Верховного Суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати у повному розмірі позивачу боргу, що утворився після перерахунку його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19 та зобов`язання відповідача в найкоротший термін сплатити позивачу залишок боргу, що утворився через неправильне нарахування його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19, не належить розглядати в окремому судовому провадженні, відтак маються підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі в зазначеній частині вимог.

Керуючись статтями 19, 170, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати у повному розмірі позивачу боргу, що утворився після перерахунку його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19 та зобов`язання відповідача в найкоротший термін сплатити позивачу залишок боргу, що утворився через неправильне нарахування його пенсії відповідно до рішення суду у справі № 400/655/19.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

3. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз