Справа № 8вр-22/160
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 січня 2022 року Справа № 8вр-22/160

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійник В.М., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про заміну сторони у виконавчому провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції", в якій заявник просить:

замінити стягувача у виконавчому проваджені по виконанню виконавчого напису №545 від 04.02.2020 року вчиненого Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1319/4304ВСЬКА24К11 від 22.04.2016 року з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк», що складається з: суми заборгованості за кредитом - 35 949,02 грн.; суми заборгованості за відсотками - 3 474,66 грн.; суми заборгованості за комісіями - 16 530,00; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, а всього 55 953,68 грн. з акціонерного товариства «Кредобанк» (), його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» (04112, м.Київ, вул.Жамбила Жабаева, буд.7, ).

В обґрунтування заяви останній зазначив, що 22 квітня 2016 року між акціонерним товариством «Кредобанк» та громадянином ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1319/4304ВСЬКА24К11.

04 лютого 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. видано виконавчий напис №545 від 04.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк», заборгованості, що виникла за Кредитним договором і страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу (каса) №1319/4304ВСЬКА24К11 (Перенесення платежу Касовий) від 22.04.2016 року та Договору про відступлення права вимоги №270К, укладеного 02.07.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», та Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (найменування Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» було змінено на акціонерне товариство «Кредобанк») з відповідними додатками, боржником за Кредитним договором є ОСОБА_1 .

Стягнення заборгованості здійснюється за період з 02 липня 2018 року по 03 листопада 2019 року.

Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за кредитом - 35 949,02 грн.; суми заборгованості за відсотками - 3 474,66 грн.; суми заборгованості за комісіями - 16 530,00; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, а всього 55 953,68 грн.

04 травня 2020 року приватним виконавцем Шевцовим І. В. відкрито виконавче провадження №61975081 про стягнення заборгованості на підставі вищезазначеного виконавчого напису.

25 червня 2021 року між АТ «Кредобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» було укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 у відповідності до умов якого, права вимоги за Кредитним договором №1319/4304ВСЬКА24К11 від 22.04.2016 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), перейшли до нового кредитора, а саме: ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», .

Заявник посилається на ст.287 КАС України, а також на Постанову Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/117.

Вирішуючи питання щодо прийняття заяви про заміну стягувача у виконавчому документі до свого провадження та призначення її до розгляду, суд враховує наступні обставини.

Приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Звернення до адміністративного суду реалізовується шляхом пред`явлення відповідного адміністративного позову, відкриття провадження у адміністративній справі та прийняттям адміністративним судом рішення, яке після набрання законної сили, підлягає примусовому виконанню шляхом видачі виконавчого листа та пред`явлення його до примусового виконання.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-391 розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З аналізу вказаної норми вбачається, що положення статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України щодо заміни сторони виконавчого провадження застосовуються лише у разі, якщо таке виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення, прийнятого у відповідній адміністративній справі, яке набрало законної сили та за яким видано виконавчий лист.

Разом з тим, частиною 1 статті 442 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За приписами частини 2 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Таким чином, можливість заміни сторони виконавчого провадження не лише при виконанні рішення суду у цивільній справі, але й при виконанні рішень інших органів та їх посадових осіб передбачена нормами цивільного процесуального судочинства.

Зі змісту заяви про заміну стягувача у виконавчому документі, заявник просить відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України замінити стягувача по виконавчому напису приватного нотаріуса.

Враховуючи викладене, питання заміни стягувача по виконавчому напису приватного нотаріуса не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено лише вирішення питань, пов`язаних саме з виконанням судових рішень в адміністративних справах, тоді як питання щодо заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса підлягає вирішенню за нормами частини 2 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 є безпідставними, оскільки в цій справі спір вирішувався за нормами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка була чинною до 15 грудня 2017 року і стаття 264 якого (на відміну від статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 р.) не містила застереження про подання заяви до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Одночасно і Цивільний процесуальний кодекс України в редакції до 15 грудня 2017 року не містив норми, аналогічній ч.2 ст.446, яка діє з 15 грудня 2017 року.

Посилання заявника на положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює критично, оскільки нею регулюються питання оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби чи приватних виконавців, а не питання заміни сторони у виконавчому провадженні.

Також, суд не бере до уваги посилання заявника на приписи статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником, що не стосується спірних правовідносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що питання заміни стягувача у виконавчому документі, а саме: виконавчому написі нотаріуса №545 від 04 лютого 2020 року віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно ч.2 ст.167 КАС України визначено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З урахуванням вищезазначеного, оскільки статтею 379 КАС України не передбачено вирішення адміністративними судами питання про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для повернення заяви заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст.167,248,294,379 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про заміну сторони у виконавчому провадженні повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати заявнику.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.293,295 КАС України.

Суддя В.М. Олійник