Справа № 580/3756/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3756/21 Суддя першої інстанції: Марина БІЛОНОЖЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ НП в Черкаській області) про:

- визнання протиправним непроведення перерахунку грошового забезпечення виплаченого станом на день вибуття у відпустку за період з листопада 2016 року по листопад 2018 року та здійснення відповідних виплат;

- стягнення з ГУ НП в Черкаській області заборгованості ненарахованого в повному розмірі на день вибуття у відпустку з врахуванням стягнутих доплат за службу в нічний час за періоди з листопада 2016 року по листопад 2018 року на користь ОСОБА_1 в сумі - 2 921 грн 60 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не врахування доплати за службу в нічний час у розмірі 1 848,60 грн для розрахунку ОСОБА_1 грошового забезпечення для обчислення виплати на день вибуття у відпустку за періоди з 01.11.2016 по 18.11.2016, з 05.06.2017 по 21.06.2017, з 21.08.2017 по 30.08.2017, з 23.12.2017 по 03.01.2018, з 19.02.2018 по 28.02.2018, з 01.03.2018 по 04.03.2018, з 31.05.2018 по 14.06.2018, з 21.10.2018 по 04.11.2018, з 05.11.2018 по 08.11.2018;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 1848 (одна тисяча вісімсот сорок вісім) грн. 60 коп. неврахованої доплати за службу в нічний час для розрахунку грошового забезпечення для обчислення виплати на день вибуття у відпустку за періоди з 01.11.2016 по 18.11.2016, з 05.06.2017 по 21.06.2017, з 21.08.2017 по 30.08.2017, з 23.12.2017 по 03.01.2018, з 19.02.2018 по 28.02.2018, з 01.03.2018 по 04.03.2018, з 31.05.2018 по 14.06.2018, з 21.10.2018 по 04.11.2018, з 05.11.2018 по 08.11.2018.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт протиправної невиплати Позивачу доплати за службу у нічний час і стягнуто її, а остання належить до щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, то при відбутті у ОСОБА_1 у відпустку ГУ НП в Черкаській області повинно було нараховувати останньому грошове забезпечення з урахуванням доплати за службу у нічний час саме на день вибуття у відпустку.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що підстави для виплати відпускних у січні 2018 року та у червні 2018 року у Відповідача не було, позаяк вони виплачуються на час відбуття поліцейського у відпустку. Крім того, суд підкреслив, що у спірному випадку стягнення на користь Позивача коштів з Відповідача не є належним способом захисту, позаяк при безспірному списанні не буде забезпечено нарахування та сплату єдиного внеску.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом було залишено поза увагою те, що доплата за службу у нічний час не має постійного характеру, її включення до виплати здійснюється у наступному місяці разом з виплатою грошового забезпечення, а відтак вона не може враховуватися при обчислення грошового забезпечення при відбутті у відпустку. Окремо звертає увагу на безпідставність застосування судом Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в якості підстав для задоволення позовних вимог.

Після усунення визначених в ухвалі від 12.10.2021 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ НП в Черкаській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно довідки ГУ НП в Черкаській області від 15.01.2020 ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції з 07.11.2015 (а.с. 8) та звільнений із служби у поліції на підставі п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 15.03.2019 згідно наказу ГУ ПФ в Черкаській області від 15.03.2019 №71 о/с (а.с. 9).

Матеріали справи свідчать, що у цей період ОСОБА_1 відбував у відпустку:

- з 01.11.2016 по 03.11.2016 на 03 доби - чергова відпустка за 2015 рік;

- з 04.11.2016 по 18.11.2016 на 15 діб - частина чергової відпустки за 2016 рік;

- з 05.06.2017 по 21.06.2017 на 17 діб - невикористана частина чергової відпустки за 2016 рік;

- з 21.08.2017 по 30.08.2017 на 10 діб (з урахуванням 1 святкового дня) - частина щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2017 рік;

- з 23.12.2017 по 03.01.2018 на 12 діб (з урахуванням 2 святкових днів), невикористана частина щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2017 рік;

- з 19.02.2018 по 28.02.2018 на 10 діб, невикористана частина щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2017 рік;

- з 01.03.2018 по 04.03.2018 на 4 доби, додаткова оплачувана відпустка за 2017 рік;

- з 31.05.2018 по 14.06.2018 на 15 діб, частина щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2018 рік;

- з 21.10.2018 по 04.11.2018 на 15 діб, невикористана частина щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2018 рік;

- з 05.11.2018 по 08.11.2018 на 4 доби - додаткова оплачувана відпустка за 2018 рік.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі 580/327/20 встановлено, що згідно розрахункових листів з листопада 2015 року по березень 2019 року ОСОБА_1 за вказаний період доплату за службу в нічний час здійснено за: у серпні 2016 за липень 2016 на суму 237 грн. 00 коп.; у вересні 2016 року за серпень 2016 року у сумі 30 грн. 40 коп.; у листопаді 2016 за жовтень 2016 на суму 30 грн. 40 коп.; у грудні 2016 за листопад 2016 на суму 250 грн. 94 коп.; у січні 2017 за грудень 2016 на суму 250 грн. 95 коп.; у лютому 2017 за січень 2017 року на суму 76 грн. 14 коп.; у березні 2017 року за лютий 2017 на суму 224 грн. 44 коп.; у травні 2017 за квітень 2017 на суму 262 грн. 50 коп.; у червні 2017 за травень 2017 на суму 259 грн. 31 коп.; у серпні 2017 за липень 2017 на суму 205 грн. 83 коп., а всього на загальну суму 1820 грн. 68 коп.

Встановлено також, що Позивач за період з 01.03.2016 по 15.03.2019 включно відпрацював 255 змін із виконанням службових обов`язків у нічний час.

Указаною постановою суду стягнуто з ГУ НП в Черкаській області на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.03.2016 по 15.03.2019 в сумі 4 528,82 грн.

Матеріали справи свідчать, що 08.05.2021 Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив виплатити заборгованість з грошового забезпечення за місяці його перебування у щорічній основної оплачуваній відпустці за періоди з 2016 по 2018 у зв`язку з нарахуванням рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 у справі №580/327/20 доплат за службу у нічний час за кожен місяць станом на день вибуття у відпустку, які повинні були нараховуватися при виплаті грошового забезпечення станом на день вибуття у відпустку, у розмірі 2921,00 грн (а.с. 6).

Однак, як встановлено судом першої інстанції, відповіді за наслідками розгляду указаної заяви ОСОБА_1 не отримав.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988), Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом МВС України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260), а також ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і ст. ст. 4, 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд першої інстанції прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що доплата за роботу у нічний час належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відтак повинна включатися при обчисленні належного до виплати грошового забезпечення перед відбуттям особи у відпустку.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 94 Закону поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання визначені Порядком №260.

Згідно п. 3 розд. І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилами п. 11 розд. ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260 у редакції, яка була чинною до 01.02.2017, було передбачено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустки із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, встановленому за основною (а не тимчасовою) штатною посадою на день вибуття у відпустку.

Якщо в період перебування у відпустці поліцейському змінено розмір надбавки за стаж служби, розмір посадового окладу чи окладу за спеціальним званням відповідно до законодавства, після повернення з відпустки проводиться відповідний перерахунок.

В силу положень п. 8 розд. ІІІ Порядку №260 у редакції, яка застосовується з 01.02.2017, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Якщо в період перебування у відпустці поліцейському змінено розмір надбавки за стаж служби, розмір посадового окладу чи окладу за спеціальним званням відповідно до законодавства, після повернення з відпустки проводиться відповідний перерахунок.

Таким чином, до грошового забезпечення за час перебування у відпустці включаються щомісячні види грошового забезпечення, які мають постійний характер.

Надаючи оцінку твердженням Апелянта про те, що доплата за службу у нічний час не належить до складу щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що поліцейським, які перебувають у відпустці (за наявності відповідного права на збереження грошового забезпечення) здійснюється виплата грошового забезпечення у розмірі, якому вони його отримували на день відбуття у відпустку.

При цьому розмір грошового забезпечення який виплачується поліцейському на період відпустки обраховується з урахуванням посадового окладу, встановленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, премій за поточний місяць та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, зокрема доплат, які мають постійний характер.

Отже, суми конкретної доплати враховується до розміру грошового забезпечення, яке виплачується поліцейському під час перебування у відпустці лише за умови, коли здійснення такої виплати відбувається постійно, а не одноразово чи тимчасово.

Заперечуючи проти позовних вимог, та зазначаючи про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, Відповідач посилається на те, що доплата за службу в нічний час не має постійного характеру, а тому не може враховуватися під час визначення розміру грошового забезпечення поліцейського, який перебуває у відпустці.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що обов`язковою умовою для врахування такої надбавки, є факт несення служби поліцейським у нічний час, що повинно бути підтверджено відповідною довідкою, оформленою керівником підрозділу у якому поліцейський проходить службу. При цьому той факт, що така доплата здійснюється конкретному поліцейському, виходячи з фактичної кількості годин служби в нічний час, не свідчить про те, що така доплата має тимчасовий характер.

Судовою колегією враховується, що виплата грошового забезпечення за період перебування у відпустці має на меті підтримання належного матеріального рівня поліцейського (у відпустці), розмір якого прямо залежить від розміру грошового забезпечення, яке отримував конкретний поліцейський, перебуваючи на службі.

У вже згаданому вище пункті 3 розділу І Порядку №260 зазначено, що при визначенні розміру грошового забезпечення враховується, зокрема інтенсивність та умови служби поліцейського. Тобто на розмір грошового забезпечення прямо впливають умови проходження служби.

Таким чином, доплата за службу в нічний час є матеріальною винагородою, що виплачується поліцейському за особливі умови проходження служби - службу в нічний час.

Указана доплата прямо передбачена Постановою №988 і виплачується поліцейському, який несе службу в нічний час на постійній основі.

Викладене, на переконання судової колегії, спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що доплата за службу в нічний час не має постійного характеру, оскільки виплачується в залежності від фактичної служби особи у нічний час у конкретному місяці і повинна бути підтверджена довідкою обліку несення поліцейським служби в нічний час.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, за час перебування у відпустках ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення у розмірі, що він одержував на день вибуття у відпустки без врахування надбавки за службу в нічний час. Доказів нарахування та виплати грошового забезпечення Позивачу з урахування вказаної надбавки за спірні періоди Відповідачем не надано.

За таких обставин, враховуючи, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №580/327/20, яка набрала законної сили 13.10.2020, встановлено, що надбавка за службу в нічний час повинна була виплачуватись, колегія суддів, зважаючи на щомісячний характер доплати за службу у нічний час, погоджується з позицією суду першої інстанції, що вона повинна бути врахована при розрахунку грошового забезпечення під час перебування Позивача у відпустках.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що жодних заперечень з приводу неправильності проведених судом першої інстанції розрахунків належних до доплати сум грошового забезпечення за вказані вище періоди Відповідачем не висловлювалося.

Твердження Апелянта про те, що, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції безпідставно керувався Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які до спірних правовідносин не може бути застосований, судовою колегією оцінюється критично, позаяк на норми указаного закону в якості підстав для задоволення позовних вимог Черкаський окружний адміністративний суд не посилався.

Натомість, у рішенні, яке є предметом апеляційного перегляду, суд першої інстанції, обираючи належний спосіб захисту прав Позивача, посилався на приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зазначаючи про те, що при безспірному списанні присуджених до стягнення з Відповідача коштів не буде забезпечено право ОСОБА_1 із нарахування та сплати ГУ НП в Черкаській області єдиного внеску, що свідчить про необхідність покладення на Відповідача обов`язку із нарахування і виплати Позивачу грошового забезпечення в частині неврахованої доплати за службу у нічний час для розрахунку грошового забезпечення для обчислення виплати на день вибуття у відпустку. При цьому будь-яких аргументів на підтвердження неправильності такого висновку суду в апеляційній скарзі не наведено.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено 12 січня 2022 року.