Справа № 595/1660/21
Суддя: Содомора Р. О.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/1660/21
Провадження № 2-адр/595/5/21
Бучацький районний суд Тернопільської області
в складі: одноособово суддею Содоморою Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач заявуОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції м.Київ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії 1АВ № 02763217 від 02.10.2021,
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції м.Київ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії 1АВ № 02763217 від 02.10.2021 задоволено.

Скасовано постанову серії 1АВ № 02763217, винесену 02.10.2021 року, якою накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Представник позивача Пасічник А.З. подав суду заяву про постановлення додаткового рішення по справі, оскільки позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції м.Київ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії 1АВ № 02763217 від 02.10.2021 задоволено, проте не вирішено питання щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Представник позивача Пасічник А.З. у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення у його відсутності.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду не подав, а тому відповідно до ч.3 ст. 252 КАС України його неявка не є перешкодою для судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно п.3 ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про судові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу, які поніс позивач в сумі 1000 грн. та сплачений судовий збір в сумі 454 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне адміністративне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадківнадання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано суду договір про надання правової допомоги від 27.10.2021, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги (розрахунок) , акт виконаних робіт від 27.10.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №48 від 27.10.2019 року на суму 1000 грн.

Як вбачається із акту виконаних робіт, адвокатом Пасічником А.З. було надано ОСОБА_2 правову допомогу наступного характеру: написання позовної заяви, підготовка додатків до неї, направлення позову до суду 1000 грн.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак відповідач, на котрого покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат, не подавав до суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс у даній справі 1000 грн. витрат на правничу допомогу і стороною відповідача не доведено неспівмірність таких витрат, а тому дана сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції м.Київ в користь позивача.

Крім того, позивачем сплачений судовий збір в сумі 454 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 14318 від 27.10.2021 року.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що рішенням Бучацького районного суду від 06 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції м.Київ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії 1АВ № 02763217 від 02.10.2021 задоволено повністю, однак не вирішено питання про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку щодо ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.132,139,241,252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції м.Київ витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в сумі 1000 (однієї тисячі) гривень, та 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бучацький районний судТернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Р. О. Содомора