Справа № 160/8931/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/8931/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі №160/8931/21 (головуючий суддя першої інстанції Бондар М.В) за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 01.06.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вих. №0400-010209-8/57025 від 21.04.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком починаючи з 20.04.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити йому пенсію за віком пропорційно наявного у нього страхового стажу, починаючи в 29.04.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.04.2021 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням №0400-010209-8/57025 від 21.04.2021 року пенсійним органом відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відмова мотивована тим, що попередній розрахунок стажу позивача на підставі наданих документів становить 10 років 6 місяців, тоді як для нарахування пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають чоловіки після досягнення 60 років та за наявності трудового стажу не менше 28 років.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції винесено з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Позивач зазначив, що відповідно до ст.20 Закону №1788-ХІІ особам, які не мають достатнього для призначення повної пенсії стажу роботи, призначається пенсія за віком при неповному стажі в розмірі, пропорційному наявному стажу, але не менше соціальної пенсії.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-10).

06.04.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо попереднього розрахунку стажу про призначення пенсії.

Пенсійний орган листом від 21.04.2021 року №0400-010209-8/57025 повідомив позивача, що його загальний страховий стаж становить 10 років 6 місяців. Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають чоловіки після досягнення 60 років та за наявності трудового стажу не менше 28 років з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року; після досягнення 60 років - з 29.04.2021 року, у позивача не буде права на призначення пенсії за віком (а.с.12).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач на час подання позову до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії не звертався, а звертався лише з заявою про проведення попереднього розрахунку пенсії. Відповідачем рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком не приймалось. Вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком та зобов`язання призначити пенсію за віком пропорційно наявного у нього страхового стажу безпідставні та передчасні.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Правовідносини у даній справі врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон №1058) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).

Відповідно до частини першої стаття 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною першою статті 44 Закону №1058 передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно із пунктом 1.1 розділу I Порядку №22-1 заява, зокрема, про призначення, перерахунок пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З аналізу вказаним норм вбачається, що підставою для вчинення органом, що призначає пенсію, дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Згідно тексту позову та апеляційної скарги позивач вказує, що 06.04.2020 року

ним подано заяву до пенсійного органу про призначення пенсії.

На підтвердження вказаного, позивачем до апеляційної скарги надано копію вказаної заяви (а.с. 56-58).

Колегія суддів не приймає до уваги вказаний доказ, оскільки заява не містить даних щодо особи, яка її приймала, взагалі відсутня відмітка про прийняття заяви.

До того ж, вказана заява датована позивачем « 06 вересня» без зазначення року.

Натомість, відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу подано копію заяви ОСОБА_1 , подану останнім саме 06.04.2021 року «про попередній розрахунок пенсії» з підписами позивача у відповідних графах. Вказана заява має відмітку спеціаліста, який її приймав та відповідну печатку пенсійного органу (а.с.55, 92-93).

Наведеним спростовуються посилання позивача про подання ним 06.04.2021 року до пенсійного органу заяви про призначення пенсії.

Таким чином, відповідач листом від 21.04.2021 року №0400-010209-8/57025 повідомив позивача про результати розгляду заяви про попередній розрахунок пенсії.

З наведеного вбачається, що пенсійним органом рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 06.04.2021 року не приймалось, оскільки 06.04.2021 року заяви про призначення пенсії позивачем не подавалось.

Доказів протилежного позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 16.07.2021 року не є предметом даного спору і також не містить відміток про її прийняття пенсійним органом (а.с.34-35).

Колегія суддів зазначає що призначення соціальної пенсії та пенсії за віком при неповному стажі роботи може бути предметом іншого судового розгляду, оскільки позивач не звертався з відповідними заявами до відповідача про призначення вказаних видів пенсії та рішення про відмову в їх призначенні не отримував.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі №160/8931/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі №160/8931/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак