Справа № 540/4273/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/4273/20

Головуючий І інстанції Пекний А.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - І.П. Косцової, Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 27.04.2021р.) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

29.12.2020р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ Держпраці у Херсонській області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 17.12.2020 року №ХС2172/503/А13/П/ГД-ФС про накладення на нього штрафу у розмірі 350 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова відповідача є неправомірною, оскільки була винесена безпідставно та на підставі необґрунтованих і помилкових висновків проведеної фактичної перевірки.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги категорично не визнав та мотивовано просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ФОП ОСОБА_1 24.05.2021 року подав апеляційну скаргу (на 2-х арк.), в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

01.06.2021р. матеріали справи, разом із вказаною вище апеляційною скаргою позивача, надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

22.09.2021р. до суду апеляційної інстанції від позивача надійшли додаткові пояснення д апеляційної скарги, в яких останній повністю підтримав свою апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місце реєстрації фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1 ; адреса здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_3 , ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В період з 13 год. 45 хв. 19.10.2020р. по 17 год. 00 хв. 29.10.2020р. головними державними інспекторами Управління Держпраці у Херсонській області Шафрановським Є.С. та ОСОБА_2 , на підставі наказу №715 від 19.10.2020р., направлення від 19.10.2020р. №953 та інформаційного листа ГУ ДПС у Херсонській області від 15.10.2020р. №839, у відповідності із пп.3 п.5 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (затв. Постановою КМУ від 21.08.2019р. №823), було проведене інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин доступ до яких не обмежений законодавством.

Перед проведенням вказаного інспекційного відвідування посадовими особами Держпраці було ознайомлено ФОП ОСОБА_1 з наказом про призначення даного інспекційного відвідування та вручено направлення на проведення даного заходу від 19.10.2020р. №953, в якому останній поставив свій особистий підпис.

На момент інспекційного відвідування в приміщеннях ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » державними інспекторами (в т.ч. з використанням відео-фіксації) було виявлено 15 працівників (8 в ресторані, 7 у кафе), які були у фірмовому одязі закладу і з «бейджиками» та виконували свої функціональні обов`язки (т.б. обслуговували відвідувачів, мили посуд, готували їжу тощо).

29.10.2020р. за результатами даного інспекційного відвідування посадовими особами Управління Держпраці було складено Акт №ХС17681/1819/АВ, в якому зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 допустив до роботи 7 (сім) працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення власником ДФС про прийняття на роботу.

При цьому, в ході проведення цього інспекційного відвідування інспектором ГУ Держпраці у Херсонській області здійснювалася відео-фіксація заходу, про що було зроблено в Акті відповідну відмітку.

В той же день, т.б. 29.10.2020р., на підставі вказаного вище Акту інспекційного відвідування уповноваженою особою відповідача було складено Припис №ХС17681/1819/АВ/П, яким ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк о 25.11.2020р. усунути усі виявлені в ході інспекційного відвідування порушення вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України та Постанови КМУ від 17.06.2015р. №413.

Вказані обставини також встановлені рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.01.2021р. у справі №540/3613/20 (залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021р. та ухвалою Верховного суду від 16.06.2021р.) за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держпраці у Херсонській області про визнання протиправним та скасування припису від 29.10.2020р. №ХС17681/1819/АВ/П.

В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 19.10.2020р. надав пояснення, що за вказаною у направленнях адресою фактично здійснюють господарську діяльність декілька суб`єктів господарювання (т.б. він, ФОП ОСОБА_3 та ТОВ-юридична особа), позивач же використовує лише найману працю гр. ОСОБА_4 на підставі трудового договору, а усі інші фізичні особи, які знаходились в приміщеннях ресторану та кафе, перебувають у трудових відносинах з іншими юридичними особами.

29.10.2020р. уповноваженою особою відповідача на адресу позивача було винесено Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Позивач же, в свою чергу, Акт інспекційного відвідування підписати та отримати відмовився, своїх зауважень письмово не виклав, в зв`язку із чим, його копію, разом із приписом та попередженням було направлено на його зареєстровану адресу 30.10.2020р.

Далі, т.б. 04.11.2020р. відповідачем на адресу позивача було надіслано Повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю №01-09/1/3068 від 03.11.2020р., яким останнього було повідомлено по відкриття справи про накладення штрафу на підставі Акту інспекційного відвідування від 29.10.2020р. №ХС17681/1819/АВ, запропоновано у строк до 11.12.2020р. надати д Управління матеріали, документи та інші докази, які спростовують порушення законодавства про працю та одночасно роз`яснено, що дана справа буде розглянута у встановлений законодавством 45-денний строк.

Вказане Повідомлення позивач фактично отримав 12.11.2020р., про що свідчить надане відповідачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, позивачем у встановлений строк так і не було подано до Управління Держпраці жодних доказів та документів, які б спростовували факт вчинення ним встановленого інспекційним відвідуванням порушення законодавства про працю.

17.12.2020р. уповноваженою особою Відповідача було розглянуто справу та прийнято постанову №ХС17681/1819/АВ/П/ТД-ФС, якою на позивача, на підставі Акту інспекційного відвідування від 29.10.2020р. №ХС17681/1819/АВ та відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, було накладено штраф в розмірі 350 000 грн. - за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, а саме за те, що в останній, в порушення вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України та Постанови КМУ від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» допустив 7 (сім) працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення органу ДПС про прийняття працівника на роботу.

Копію вказаної вище постанови було направлено на адресу позивача поштою та отримано останнім 22.12.2020р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з його підписом.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ч.4 ст.78 КАС України, виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірної постанови відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, повністю погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини урегульовані Конвенцією Міжнародної організації праці №81 - 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» (ратифік. ЗУ від 08.09.2004р. №1985-IV), Законом України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Положенням про Державну службу України з питань праці» (затв. Постановою КМУ від 11.02.2015р. №96), Кодексом законів про працю України, діючим на той час «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (затв. Постановою КМУ від 21.08.2019р. №823, у редакції Постанови КМУ від 04.12.2019р. №1132) та «Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (затв. Постановою КМУ від 17.07.2013р. №509).

Так, приписами ст.ст.259,260 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

А як слідує зі змісту приписів п.1 «Положення про Державну службу України з питань праці» (затв. Постановою КМУ від 11.02.2015р. №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) - є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп.6 п.4 вказаного вище Положення №96, Держпраці, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

А відповідно до пп.5 п.6 цього ж Положення, Держпраці, для виконання покладених на неї завдань, має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Держпраці, у відповідності з п.7 цього ж Положення, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, ст.1 вказаного Закону №877 визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади АР Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно із положеннями ч.ч.4,5 ст.2 цього ж Закону №877, заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст.1, ст.3, ч.ч.1,4,6-8, абз.2 ч.10, ч.13,14 ст.4, ч.ч.1-4 ст.5, ч.3 ст.6, ч.ч.1-4,6 ст.7, ст.ст.9,10,19,20,21, ч.3 ст.22 цього Закону.

Т.б. як свідчить ч.4 ст.4 Закону №877, виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності.

При цьому, слід зазначити, що згідно із приписами ч.1 ст.259 КЗПП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, КЗпП України, як законом, встановлено особливості здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Процедуру ж здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю безпосередньо було визначено діючим на той час «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (затв. Постановою КМУ від 21.08.2019р. №823, у редакції Постанови КМУ від 04.12.2019р. №1132).

Так, відповідно до положень п.2 зазначеного вище Порядку №823 (діючого на час спірних правовідносин та на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами Держпраці та її територіальних органів.

За змістом п.5 Порядку №823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та таких джерел, як інформація ДПС та її територіальних органів про невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання.

Згідно із п.п.8,9,10 даного Порядку №823 (діючого на час спірних правовідносин), під час проведення інспекційного відвідування (яке не може перевищувати 10 днів) інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

При чому, як визначено п.11 цього ж Порядку №823, вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Далі, як передбачено п.16 Порядку №823, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються Акт (у 2-х примірниках) і у разі виявлення порушень законодавства про працю - Припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше 3-х робочих днів після дня підписання акта (п.17 Порядку №823).

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті (п.19 Порядку №823).

Згідно з положеннями п.п.20,21 даного Порядку №823, Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування. Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у 2-х примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, винесений на адресу позивача Припис від 29.10.2020р., не зважаючи на залишення його в силі рішеннями судів 3-х інстанцій, до цього часу останнім так і залишається невиконаним. Доказів зворотного позивачем не надано.

Порядок же прийняття постанов про накладення штрафних санкцій, в свою чергу, безпосередньо регламентований «Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (затв. Постановою КМУ від 17.07.2013р. №509).

Згідно із.п.2 Порядку №509, штрафи накладаються, зокрема, Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами 3-7 цього пункту). Штрафи накладаються, зокрема, на підставі: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Як передбачено п.п.3,4 вказаного Порядку №509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах 3-7 п.2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах 3-7 п.2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через 5-ть днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах 3-7 п.2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом 3-х днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Так, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, територіальним органом ДПС - Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі у жовтні 2020р. було надіслано на адресу ГУ Держпраці у Херсонській області листа від 15.10.2020р. №8398/9/21-22-07-06-14 «Про надання інформації», яким було повідомлено про невідповідність обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) кількості працівників - 1 особи, яка працевлаштована у позивача роботодавця.

Далі, як видно з матеріалів справи, начальником ГУ Держпраці у Херсонській області на підставі інформації, викладеної у згаданому вище листі, було прийнято рішення про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 та видано відповідний наказ від 19.10.2020р. №715 «Про проведення інспекційного відвідування», т.б. призначено інспекційне відвідування на підставі, передбаченій пп.3 п.5 діючого на той час Порядку №823.

Таким чином, наведеними вище обставинами фактично спростовуються доводи позивача про нібито незаконність призначення даного «інспекційного відвідування».

Крім того, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, відхиляє і доводи позивача про нібито одночасне здійснення перевірки з одного і того самого питання різними органами контролю (т.б. відповідачем та ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі), так як, в силу приписів ст.259 КЗПП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснює виключно центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю (і його територіальні органи) та органи місцевого самоврядування.

На відміну від цього податкові органи, в свою чергу, здійснюють виключно перевірки стану дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання податковим агентом податкового законодавства щодо оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (зокрема без документального оформлення) заробітної плати і інших доходів - з метою перевірки дотримання податкового законодавства, тобто здійснюють податковий контроль.

Таким чином, наведені позивачем з цього приводу доводи та обставини жодним чином не свідчать про порушення відповідачем, при здійснені спірного заходу, норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Далі, як свідчать матеріали справи, Відповідачем, на підставі вказаного вище наказу від 19.10.2020р. №715 «Про проведення інспекційного відвідування», було видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 19.10.2020р. №953, яким доручено інспекторам праці Шафрановському Є.С. та Пугачу О.С. провести в період з 19 по 29 жовтня 2020р. (т.б. у встановлений законом 10-денний строк) інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресами здійснення його господарської діяльності: АДРЕСА_3 .

Як вже зазначалося вище, п.8 Порядку №823 (діючого на час спірних правовідносин) передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Аналогічну вимогу, дотримуватись якої був зобов`язаний відповідач, містить і частина 3 статті 6 чинного Закону України №877-V.

Так, як встановлено судами обох інстанцій, вказану вище вимогу законодавства інспекторами праці було повністю виконано та надано позивачу копію направлення №953 від 19.10.2020р., про що свідчить його власноручний підпис на 1 примірнику направлення.

У той же час, слід зазначити, що позивач звертає увагу на те, що вказана копія направлення, на його думку, повинна була бути засвідчена у відповідності до вимог, визначених Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003» (затв. наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55), а тому це направлення нібито не має юридичної сили, що, в свою чергу, свідчить про нібито не належне повідомлення про проведення інспекційного відвідування.

Однак, з цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити, що з аналізу приписів п.8 Порядку №823 та ч.3 ст.6 Закону №877-V не вбачається обов`язковості надання суб`єкту господарювання саме «засвідченої» відповідно до вимог згаданого ДСТУ 4163-2003 копії направлення.

До того ж, як видно з матеріалів справи та змісту позовної заяви, обставин свого ознайомлення з оригіналом направлення позивач фактично не заперечує, а про наявність будь-яких розбіжностей між отриманою копією та оригіналом направлення він в ході інспекційного заходу він ніяких зауважень не заявляв, а вищевказані правові норми, окрім того, не передбачають надання копії направлення будь-якої юридичної сили.

Отже, з огляду на викладене, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що надання в даному випадку позивачу «не засвідченої» у відповідності до ДСТУ 4163-2003 копії направлення не є якимось порушенням, яке б «нівелювало» результати проведеного інспекційного відвідування, а тому, відповідно, усі ці доводи позивача судом відхиляються.

Як вже зазначалося вище, згідно із п.п.10,11 діючого на той час Порядку №823, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених п.5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

При цьому, слід зауважити, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, - є обов`язковою для виконання.

Як вбачається зі змісту приписів п.п.16-19,23 Порядку №823 (діючого на час спірних правовідносин), за результатами інспекційного відвідування складаються Акт інспекційного відвідування в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - Припис щодо їх усунення та Попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

При цьому, як вже наголошувалося вище, Акт складається в останній день інспекційного відвідування у 2-х примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше 3-х робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали ж, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

У разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках. У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис. Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування.

Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та вже зазначалося вище, за результатами спірного інспекційного відвідування інспекторами праці, у відповідності до вищезгаданих норм діючого на той час законодавства, було складено відповідний акт від 29.10.2020р. №ХС 17681/1819/АВ, в якому вказано, що дане інспекційне відвідування проведено за адресами здійснення позивачем господарської діяльності, а саме в приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_3 ) та в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_3 ); за наявною в куточку споживача інформацією діяльність в цих закладах здійснюють ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 .

Також, у цьому акті окрім іншого, зазначено, що на момент відвідування в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходились 7 працівників (адміністратор ОСОБА_5 , бармен ОСОБА_6 , посудомийка ОСОБА_7 , шеф-повар ОСОБА_8 , кухарі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), які виконували свої функціональні обов`язки, а саме: мили посуд, готували їжу, напої, тощо, які, в свою чергу, повідомили перевіряючи про те, що їх роботодавцем є саме ФОП ОСОБА_1 , а доручає роботу і здійснює оплату праці - адміністратор закладу ОСОБА_4 , яка, в свою чергу, працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 згідно з трудовим договором №3 від 15.10.2020р. та повідомлення про прийняття працівника на роботу від 13.10.2020р.

Крім того, у спірному акті також констатовано, що окрім ОСОБА_4 , з указаними вище особами не оформлено трудові договори (контракти), хоча їх фактично допущено до роботи, але не повідомлено органи ДПС про прийняття їх на роботу, що є порушенням законодавства про працю.

Таким чином, як вбачається зі змісту вказаного вище Акту, інспекторами праці фактично зроблено висновок про порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України та Постанови КМУ від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», оскільки позивачем фактично було допущено до роботи 7 працівників без оформлення трудового договору (контракту).

Також, як вже вказувалося вище, в ході даного інспекційного відвідування інспекторами праці було здійснено і відео-фіксацію даного заходу, про що, відповідно до наведеного вище законодавства, зроблено відповідну відмітку в Акті і долучено носій (диск) до матеріалів відвідування.

Судами обох інстанцій було уважно досліджено цей носій (диск DVD-R) та встановлено, що дійсно в ході даного інспекційного відвідування в приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходились усі перелічені в акті від 29.10.2020р. №ХС 17681/1819/АВ особи, які були одягнуті в формений одяг (окремі мали іменні бейджики) та займались приготуванням їжі, напоїв, обслуговуванням відвідувачів, миттям посуду, і на запитання інспектора праці надавали відповіді про те, що їх роботодавцем є саме ФОП ОСОБА_1 , а доручає роботу і здійснює оплату праці - адміністратор закладу ОСОБА_4 .

Як встановлено з матеріалів справи та вже вказувалося вище Акт від 29.10.2020р. №ХС 17681/1819/АВ позивач не підписав та письмових зауважень до нього не додав, в зв`язку із чим, його копію було надіслано йому по пошті разом з іншими матеріалами і розпорядчими актами (т.б. приписом про усунення виявлених порушень від 29.10.2020р. №ХС 17681/1819/АВ/П та попередженням про відповідальність за порушення законодавства про працю від 29.10.2020р.).

При цьому, судова колегія вважає за необхідне ще раз наголосити на тому факті, що складений на адресу позивача Припис від 29.10.2020р. №ХС 17681/1819/АВ/П було оскаржено останнім у судовому порядку, однак рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.01.2021р. у справі №540/3613/20 (залишеним без змін постановою 5ААС від 20.04.2021р. та ухвалою ВС від 16.06.2021р.) у задоволенні того позову ФОП ОСОБА_1 було відмовлено у повному обсязі, т.б. цей Припис до цього часу є чинним, але досі не виконаним.

Таким чином, судами 3-х інстанцій при розгляді вказаної справи №540/3613/20 були правильно і повно встановлені усі обставини та зроблені вірні висновки щодо правомірності призначення, проведення інспекційного відвідування та щодо виявлених порушень законодавства про працю.

Згідно із положеннями ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже неодноразово наголошувалося судом, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абз. 3-7 п.2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах 3-7 п.2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через 5-ть днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Так, як встановлено судом 2-ї інстанції з матеріалів справи, відповідачем 04.11.2020р. було надіслано на адресу позивачу відповідне повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю №01-09/1/3068 від 03.11.2020р., яким останньому було повідомлено про відкриття з 03.11.2020р. справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування від 29.10.2020р. №ХС17681/1819/АВ та запропоновано надати, у строк до 11.12.2020р., усі наявні матеріали, документи та інші докази, які можуть спростувати виявлені порушення законодавства про працю і одночасно роз`яснено, що справа буде розглянута у 45-денний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, це повідомлення позивач фактично отримав 12.11.2020р., що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що позивач, в даному випадку, був своєчасно та належним чином повідомлений як про проведення інспекційного відвідування, так і про його результати, а також про розгляд справи про накладення штрафу та про можливість подання документів, які спростовують виявлені порушення.

Натомість, як видно з матеріалів справи, позивачем так і не було доведено, що ним подавались відповідачу будь-які належні і достовірні документи, які б спростовували висновки, викладені в акті інспекційного відвідування від 29.10.2020р. № ХС17681/1819/АВ.

Не було подано таких доказів і до суду 1-ї та 2-ї інстанцій, т.б. фактично позивач, в даному випадку, «голослівно» і бездоказово стверджує, що виявлені інспекторами праці працівники мають трудові відносини не з ним, а з іншою особою.

Також суд враховує, що акт інспекційного відвідування, в силу приписів Порядку №509, є самостійним носієм інформації про виявлені порушення та його обставини, а також являється належним і правомірним доказом як при розгляді справи про накладення штрафу, так і при розгляді судової справи.

Не варто також і забувати й про те, що відповідач скористався наданим йому правом здійснювати відео-фіксацію інспекційного відвідування, і зроблений відеозапис, який наявний в матеріалах справи, є невід`ємною частиною акту інспекційного відвідування, оскільки ним зафіксовані пояснення семи осіб, які виконували різні трудові функції у приміщенні, де здійснює діяльність позивач, про те, що саме він і є їх роботодавцем.

Отже, за таких обставин, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції, в даному конкретному випадку дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, відповідно до яких, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з цим, відповідач, в свою чергу, також цілком правомірно розцінив як доведений факт вчинення позивачем зазначеного порушення при розгляді справи про накладення штрафу, з огляду й на те, що позивач не надав ніяких документів для спростування вчинення ним порушення.

Як вже вказувалося вище, відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена статтею 265 КЗпП України.

Так, як визначено абзацом 2 ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у 10-кратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Як загально відомо, згідно із ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019р. № 294-IX мінімальна заробітна плата з 01.09.2020р. становила 5000 грн.

Оскільки відповідачем було виявлено 7 працівників, яких позивачем було фактично допущено до роботи без оформлення трудового договору, то відповідно, сума штрафу складає 5000 х 10 х 7 = 350 000 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що оскарженою постановою на позивача було накладено штраф за порушення, відповідальність за яке встановлена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗПП України та в тому розмірі, який передбачений цією правовою нормою. При цьому, на переконання суду 2-ї інстанції, накладення на позивача штрафу відбулось з дотриманням процедури, встановленої Порядком №509.

Що ж стосується інших доводів позивача про те, що поставлене йому у провину порушення є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення і тому факт його вчинення мав підтверджуватись протоколом про адміністративне правопорушення, якого складено не було, то судова колегія цього приводу зазначає, що статтею 265 КЗпП України встановлено інший вид відповідальності за правопорушення, відповідальність за яке установлена також і статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До виключних повноважень відповідача відноситься вирішення питання, до якого саме виду відповідальності слід притягнути позивача, чим він і скористався. При цьому, КЗпП України, Закон України №877-V, Порядок №823 (діючий на той час) та Порядок №509, в свою чергу, не вимагають від відповідача обов`язкового складення протоколів про адміністративне правопорушення, як умови для накладення штрафу як фінансової санкції за порушення законодавства про працю, які виявлені при здійсненні державного нагляду і контролю.

Також, одночасно варто згадати й про те, що ст.ст.16,17,18 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004р. №1985-IV, чітко визначено, що інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм. Особи, які порушують або ухиляються від дотримання правових норм, виконання яких повинні забезпечувати інспектори праці, підлягають негайному судовому переслідуванню без попередження. Проте національне законодавство може передбачити винятки щодо таких випадків, коли має робитися попереднє повідомлення для того, щоб виправити становище або вжити запобіжних заходів. Інспектори праці можуть на свій розсуд вирішувати питання щодо того, чи слід робити попередження або давати пораду замість того, щоб порушувати або рекомендувати порушити переслідування. Відповідні санкції за порушення правових норм, виконання яких повинні забезпечувати інспектори праці, та за перешкоджання інспекторам праці у виконанні їхніх обов`язків, повинні передбачатися національним законодавством та ефективно застосовуватися.

Отже, враховуючи наведене, судова колегія вважає, суд 1-ї інстанції дійшов цілком вірного висновку про те, що усі наведені позивачем доводи про протиправність оскарженої постанови є повністю спростованими відповідачем та зібраними у справі доказами, в зв`язку із чим, даний позов дійсно задоволенню не підлягає, а спірна постанова №ХС17681/1819/АВ/П/ТД-ФС/ТД-ФС від 17.12.2020р., відповідно, є правомірною та скасуванню не підлягає.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12.01.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко