Справа № 520/22769/21
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 січня 2022 року № 520/22769/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківської митниці (61003, місто Харків, вул. Короленка, буд. 16-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару №КТ-СА-2021, винесене Харківською митницею 16 вересня 2021 року;

-зобов`язати Харківську митницю здійснити митне оформлення товару «Верстат для виробництва нарукавників марки 2200» за кодом УКТЗЕД шляхом складення аркуша коригування до митної декларації СА807170/2021/064573;

-стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці понесені судові витрати, що складаються з витрат на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення прийняте Харківською митницею без урахування усіх обставин, відтак підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 09.11.2021 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Ухвалою суду від 16.12.2021 закрито провадження у справі в частині зобов`язання Харківської митниці здійснити митне оформлення товару "Верстат для виробництва нарукавників марки 2200" за кодом УКТЗЕД шляхом складення аркуша коригування до митної декларації UА807170/2021/064573.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали по суті справи доводи та докази на їх обґрунтування, встановив такі обставини.

Між позивачем (в якості покупця) та ОСОБА_2 (в якості продавця) 07 липня 2021 року укладено контракт №01-07/21, відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю продукцію - Станок нарукавники марки 2200, а покупець прийняти і оплатити товар.

До митного поста «Харків- товарний» Харківської митниці митним брокером подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA807170/2021/060279 на товар: №1 «Обладнання для виробництва виробів з пластмаси: Верстат для виробництва нарукавників марки 2200, у кількості- 1 шт. Призначений для випуску нарукавники з поліетилену марки пвд/пнд/псд з термічної запаювання гумки по торцях. Технічні характеристики: Продуктивність, шт/мін: робоча-100-120 максимальная-140 встановлена потужність, квт не більше-4.5 харчування, в-220 розмір нарукавники, мм: довжина- 250 +/- 10 ширина-регульована шах 400 товщина, (мкм)-від 8 ... 20. рік випуску 2021 № виробу 0011» за кодом із застосуванням ставки ввізного мита 0 %.

На підставі наявних у декларанта документів декларантом визначено код товару - .

Харківською митницею 16 вересня 2021 прийнято рішення №КТ-СА-2021, яким код товару визначено .

У зв`язку з чим декларанта повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, про що направлено картку відмови.

В якості причин відмови зазначено: «Неможливість здійснення митного оформлення товарів у зв`язку з коригуванням коду товару № 1 відповідно до рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД № КТ-А-2021 від 16.09.2021 р. (згідно п. 7 ст. 69 МКУ).»

Роз`яснено необхідність подання нової митної декларації з урахуванням відомостей, наведених у рішенні про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

У зв`язку із наведеним позивачем через декларанта подано нову митну декларацію.

Декларація UA807170/2021/064573 була прийнята відповідачем, і товар пройшов митне оформлення та був пропущений через митний кордон.

Проте, не погоджуючись з рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частинами 1 та 2 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9, п. 23, п. 24 ст. 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI декларація митної вартості - документ встановленої форми, що подається декларантом і містить відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України чи стосовно яких змінюється митний режим; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтею 67 Митного кодексу України визначено, що українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Частинами 1-5 статті 69 Митного кодексу України зазначено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Відповідно до ч. 6 ст. 69 Митного кодексу України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер (ч. 7, ч. 8 ст. 69 Митного кодексу України).

З наведених вище норм вбачається, що класифікацію товарів згідно з УКТЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію.

В свою чергу, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта.

Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Для цілей митного оформлення класифікація товарів, наданих до митного оформлення, здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД - товарної номенклатури Митного тарифу України, затвердженої Законом України від 04.06.2020 №674-ІХ «Про Митний тариф України» (далі-Закон №674-ІХ, Митний тариф України).

Відповідно до ст. 1 Закону №674-ІХ митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Згідно ст. 2 Закону №674-ІХ ставки ввізного мита можуть встановлюватися або змінюватися виключно законами про внесення змін до Митного тарифу України.

Товарна номенклатура Митного тарифу України складається з трьох складових частин - Основних правил інтерпретації класифікації товарів, приміток до розділів та груп і безпосередньо номенклатури товарів (текстовий опис угруповань ТН (розділ, група - два знаки, позиція - чотири знаки, підпозиція - шість знаків, категорія - вісім знаків, підкатегорія десять знаків) та їх цифрове позначення - код товарів).

Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684 (далі-Порядок № 651), визначено графи митних декларацій, які заповнюються декларантом самостійно. Зокрема, графи 31, 33 та 47 митних декларацій, в яких наводяться дані про опис товару, код товару згідно УКТЗЕД та відомості про нарахування митних платежів, заповнюються декларантом (Розділ ІІ п. 1 Порядку № 651).

Таким чином, декларант самостійно вносить до митних декларацій відомості, зокрема, щодо опису товару, коду товару згідно УКТЗЕД та розміру належних до сплати податків та, з моменту прийняття митної декларації до митного оформлення несе юридичну відповідальність за недостовірність таких відомостей.

З метою приведення класифікаційної роботи органів доходів і зборів у відповідність до Митного кодексу України, удосконалення здійснення контролю правильності класифікації товарів відповідно до вимог УКТЗЕД під час проведення процедур митного контролю та митного оформлення, упорядкування процедури класифікації товарів і запобігання випадкам ухилення підприємствами та громадянами від сплати митних платежів у повному обсязі та від установлених заходів нетарифного регулювання наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650, зареєстрованим в Мін`юсті України 02.07.2012 за №1085/21397, затверджено Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - Порядок № 650, п. 2 розділу І Загальні положення Порядку № 650).

Згідно п. 3 розділу І Загальні положення Порядку №650 класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України «Про Митний тариф України» (далі - Основні правила інтерпретації УКТЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення; контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення; рішення про визначення коду товару (далі - Рішення) - документ установленої форми, який оформлюється посадовими особами ВМП, уповноваженими особами ПМО чи митного поста у разі необхідності прийняття рішення про класифікацію товарів.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Контроль правильності класифікації товарів і прийняття Рішень, порядок взаємодії з ПМО, митним постом Порядку №650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу.

Згідно пунктів 2 та 3 зазначеного розділу ІІІ Порядку №650 посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками. Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей.

У разі коли посадові особи ВМП направлені для виконання службових обов`язків до ПМО чи митного поста, Рішення щодо складного випадку класифікації товару приймається такими посадовими особами без підготовки запиту до ВМП. У разі самостійного виявлення ВМП порушення правил класифікації товарів під час проведення контролю правильності класифікації товарів, задекларованих у митних деклараціях, поданих до митного оформлення, ВМП вноситься відмітка за допомогою автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) про прийняття до виконання відповідної митної формальності щодо проведення контролю правильності класифікації товарів та в разі потреби прийняття Рішення. Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Частиною 1 статті 320 Митного кодексу України визначено, що форми та обсяги митного контролю обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Відповідно до п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 544 Митного кодексу України здійснюючи митну справу, митні органи виконують такі основні завдання, зокрема здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за допомогою технічних засобів контролю тощо та ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Як вже встановлено судом, до митним брокером до відповідача подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA807170/2021/060279 на товар: №1 «Обладнання для виробництва виробів з пластмаси: Верстат для виробництва нарукавників марки 2200, у кількості- 1 шт. Призначений для випуску нарукавники з поліетилену марки пвд/пнд/псд з термічної запаювання гумки по торцях. Технічні характеристики: Продуктивність, шт/мін: робоча-100-120 максимальная-140 встановлена потужність, квт не більше-4.5 харчування, в-220 розмір нарукавники, мм: довжина- 250 +/- 10 ширина-регульована шах 400 товщина, (мкм)-від 8 ... 20. рік випуску 2021 № виробу 0011» за кодом із застосуванням ставки ввізного мита 0 %.

Декларантом визначено код товару - .

З метою контролю правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД направлено запит №222 від 01.09.2021 до спеціалізованого підрозділу митниці (управління митних платежів, контролю митної вартості та митно- тарифного регулювання ЗЕД).

Згідно з рішенням про визначення коду товару №КТ-UA-2021 від 16.09.2021 митним органом визначено: Машини та апарати для зварювання термопластичних матеріалів. Верстат Нарукавники марки 2200, модель - 2200, № виробу - 0011, рік випуску - 2021. Являє собою промислове обладнання у якому з поліетиленової плівки (використовується плівка з пвд/пнд/псд поліетилену, товщиною 8 - 20мкм, завширшки до 400мм) шляхом електротермічного зварювання виготовляються нарукавники. Максимальна продуктивність - 140 шт/хв, живлення - 220В 50Гц, споживча потужність - не більш 4.5 кВт. Код товару .

Судом встановлено, що товар відноситься до Розділу XVI УКТ ЗЕД «Машини, обладнання та механізми; електротехнічне обладнання; їх частини; звукозаписувальна

та звуковідтворювальна апаратура, апаратура для запису або відтворення телевізійного зображення і звуку, їх частини та приладдя».

Відповідач зазначає, що на етапі визначення належності товару до певної товарної групи, прийнято до уваги те що: верстат з точки зору УКТ ЗЕД є багатофункціональним обладнанням, оскільки для реалізації на ньому виробничого процесу застосовано декілька технологічних операцій; верстат оперує термопластичними матеріалами у вигляді гнучких

полімерних плівок.

У Примітці 3 до Розділу XVI Пояснень до УКТ ЗЕД зазначено, що загалом багатофункціональні машини класифікуються за основною функцією цієї машини.

Якщо неможливо визначити основну функцію і якщо, як передбачено в Примітці 3 до цього розділу, у контексті не зазначено інше, слід застосовувати Правило 3 в) Основних правил інтерпретації класифікації товарів.

Отже, єдиною технологічною операцією у виробничому процесі, який реалізується на даному багатофункціональному верстаті, після якої утворюється та залишається без зміни після закінчення впливу технологічних факторів (залишається у набутому стані) оброблюваний виріб - це термопластичне спаювання (у розумінні визначень УКТ ЗЕД - зварювання термопластичних матеріалів) плівки в належних місцях.

Однак, такий технологічний процес охоплюється як виробами товарної групи 84, так і виробами товарної групи 85. Якщо деталізувати до товарних позицій, то таке обладнання певною мірою може відноситись як до товарної позиції 8477, так і до товарної позиції 8515, при чому, на користь останньої говорить спосіб нагріву основного виробничого вузла - електричними елементами опору, а також те, що у Поясненнях до товарної позиції 8515 конкретно зазначається, що до цієї товарної позиції входять певні види машин та апаратів для низькотемпературної пайки, високотемпературної пайки або зварювання, портативні або стаціонарні. Вони також включаються до цієї групи, якщо на них можна виконувати й операції різання. Зварювальні операції можуть виконуватися вручну або повністю або частково в автоматизованому режимі. Зокрема входять і машини та апарати для зварювання термопластичних матеріалів.

В той же час товарна позиція 8477 є досить обмеженою з точки зору переліку обладнання, яке вона охоплює. Так, у поясненнях до цієї товарної позиції зазначається обмежений (кінцевий) список обладнання без «натяків» на розширення. До цієї товарної позиції входить обладнання для обробки гуми або пластмас, або для виробництва виробів з цих матеріалів, в іншому місці не зазначене.

До цієї товарної позиції включаються:

Відливні машини для формування шин або інших виробів з гуми або пластмас, крім прес-форм як таких (товарні позиції 6815, 6903 і 8480, зокрема).

Машини для вирізання отвору під ніпель у внутрішніх камерах.

Спеціальні машини і пристрої для розрізання гумових ниток.

Формувальні преси для гуми або пластмас.

Спеціальні преси для лиття під тиском термопластичних порошків.

Преси для виготовлення грамофонних платівок.

Машини для виробництва вулканізованого волокна (фіброматеріалів).

Екструдери.

Поряд із машинами, зазначеними в Поясненнях до товарної позиції 8477, ця товарна позиція включає:

машини для видалення гумових підошов і гумових каблуків, які, хоча й використовуються у взуттєвій промисловості, не призначені для обробки шкіри та шкур;

машини для нарізання блоків з пінопласту, піногуми, пінолатексу та з аналогічних матеріалів, в яких використовується стрічковий ніж або пилкове полотно.

Цей перелік можна доповнити рядом допоміжних машин перелічених у назвах певних підкатегорій до цієї товарної позиції, але в яких напряму теж відсутнє посилання на вид обладнання, яке розглядається.

У даному випадку, по вичерпанні інших можливостей, які б давали Правила ОПІ з першого по 3(6) залишається Правило 3(в) (згадуване раніше у тексті) згідно з яким, коли товари неможливо класифікувати відповідно до Правила 3 а) чи 3 б), їх слід класифікувати в останній за зростанням кодів товарній позиції, серед тих, які в однаковій мірі прийнятні для розгляду під час класифікації цих товарів, у цьому випадку - у товарній позиції 8515. Подальший вибір товарної під категорії є очевидним - , а саме:

8515- Машини та апарати для паяння або зварювання з можливістю різання або без неї, електричні (включаючи з електричним нагрівом газу), лазерні або іншого світлового чи фотонного випромінювання, ультразвукові, електронно-променеві, магнітно- імпульсні або плазмодугові; електричні машини та апарати для гарячого напилення металів або металокераміки.

8515 80 - інші машини та апарати:

8515 8090 00 - інші.

При цьому, позивач вказує на норму Правила 3(а) Основних правил інтерпретації товарів не зважаючи на те, що згідно з нормою УКТ ЗЕД згадані правила повинні застосовуватися виключно послідовно і «потрапити» до Правила 3(а) можна лише послідовно перебравши попередні правила та обґрунтовано переконавшись у неможливості застосування при класифікації жодного з них.

Серед наведених функцій обладнання позивачем відокремлено функцію «відрізання», як приклад функції відмінної від функції «зварювання термопластичних матеріалів», однак позивач в той же час нехтує тим, що навіть у назві товарної позиції 8515 передбачено, у даному класі машин, окрім функції зварювання наявна і можливість різання: «Машини та апарати для паяння або зварювання з можливістю різання або без неї, електричні...».

Наведені також позивачем операції: протяжка, згинання, розміщення резинки, порізка, підрахунок кількості виготовленої продукції, без операції зварювання - не мають жодного значення, вони являються: або підготовчими, або постопераціями.

Натомість якщо розглянути перелічені операції з точки зору УКТ ЗЕД, то деякі з них непритаманні і до обладнання, охопленого товарною позицією 8477, зокрема операція згинання та розміщення резинки (складання), у яких оброблюваний матеріал не переходить у пластичний стан (норма, зазначена у Поясненнях до товарної позиції 8477), не характерні для товарної позиції 8477, а повинні класифікуватися у товарній позиції 8465.

Щодо операцій протягування та підрахунку, то такі операції взагалі не змінюють стан (вигляд) виробу, та є суто допоміжними і таке обладнання класифікується переважно у товарній позиції 8479.

Відтак, основною виробоутворюючою, з точки зору УКТ ЗЕД, вважається операція термічного зварювання термопластичного матеріалу з можливістю зрізання, що цілком відповідає товарній позиції 8515.

Враховуючи викладене, відповідачем правомірно змінено опис товару на: «Машини та апарати для зварювання термопластичних матеріалів. Верстат Нарукавники марки 2200, модель - 2200, № виробу - 0011, рік випуску - 2021. Являє собою промислове обладнання у якому з поліетиленової плівки (використовується плівка з пвд/пнд/псд поліетилену, товщиною 8 - 20мкм, завширшки до 400мм) шляхом електротермічного зварювання виготовляються нарукавники. Максимальна продуктивність - 140 шт/хв, живлення - 220В 50Гц, споживча потужність - не більш 4.5 кВт.», товар віднесено до товарної підкатегорії (Машини та апарати для паяння або зварювання з можливістю різання або без неї, електричні (включаючи з електричним нагрівом газу), лазерні або іншого світлового чи фотонного випромінювання, ультразвукові, електронно- променеві, магнітно-імпульсні або плазмодугові; електричні машини та апарати для гарячого напилення металів або металокераміки: -інші машини та апарати: - інші) із застосуванням ставки ввізного мита 5% (а не 0 %, як зазначає позивач).

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 134, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківської митниці (61003, місто Харків, вул. Короленка, буд. 16-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 січня 2022 року.

Суддя Кухар М.Д.