Справа № 620/17573/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Чернігів Справа № 620/17573/21

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Палуб М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області в особі: Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)
про визнання протиправною та скасування постанови
У С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - позивач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі - відповідач, Відділ примусового виконання рішень) про визнання протиправною та скасування Постанови про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн від 16.11.2021 у виконавчому провадженні № 61406543.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що ним рішення суду по справі №620/220/19 виконало, ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80 % від суми грошового забезпечення. Доплата до пенсії за період з 01.01.2018 по 11.12.2019 складає 14168,12 грн. Забезпечити виплату ОСОБА_1 вказаної суми заборгованості неможливо через те, що: по-перше, відсутні кошти для такої виплати; по-друге, з 01.04.2021 такі виплати здійснює Пенсійний фонд України; по-третє, вибірково надавати переваги одній особі перед іншими по виплаті коштів за рішеннями судів, суперечить нормам Конституції України та містить ознаки корупційного правопорушення (не виплаченою залишається заборгованість по 212 судових рішеннях, які набули чинності та прийняті на облік з 12.11.2019 по 31.12.2019 та по 726 судових рішеннях, які набули чинності та прийняті на облік з 01.01.2020 по 31.12.2020). Отже, накладення штрафу за невиконання судового рішення Головним управлінням є безпідставним.

Від відповідача, у встановлений судом строк надійшов відзив на позов, у якому останній просив відмовити ГУ ПФУ в Чернігівській області у задоволенні позовних вимог, оскільки боржником рішення суду в повному обсязі без поважних причин не виконано. За наведених обставин, при винесенні оскаржуваної Постанови державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Також зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/5248/19 від 12.11.2019 (із змінами внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020), пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних ви за рішеннями суду» визнані протиправними та не чинними, а отже втратив чинність і вищезазначений Порядок.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належними чином.

Відповідач, у поданому до суду відзиві з-поміж іншого просив розгляд справи провести без участі його представника.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліку.

У строк, встановлений судом, позивачем усунуто недолік позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 620/17573/21.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

На виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження № 61406543 з виконання виконавчого листа № 620/220/19, виданого 09.01.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум (а.с. 55-56).

В ході здійснення вказаного виконавчого провадження Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 11.03.2020 № 2500-0325-8/7285 повідомило відповідача про те, що 11.01.2020 на виконання вищевказаного рішення ОСОБА_1 Головним управлінням було здійснено перерахунок пенсії з 1 січня 2018 року в розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення. Розмір пенсії за рішенням суду з 01.01.2018 складає 5663 грн. 20 коп., 01.12.2018 - 5674 грн. 45 коп., 01.01.2019 - 6806 грн. 35 коп., 01.07.2019 - 6823 грн. 10 коп., 01.12.2019 - 6841 грн. 60 коп., 01.01.2020 - 7973 грн. 50 коп. Доплата пенсії за період з 03.01.2020 (з дати набрання рішенням законної сили) по 31.01.2020 в розмірі 879 грн. 82 коп. виплачена в лютому 2020 року. Пенсія в розмірі 7973 грн. 50 коп. виплачується з 01.02.2020 на виконання рішення суду. Різниця пенсії нарахована за період з 01.01.2018 по 02.01.2020 складає 14168 грн. 12 коп. та буде виплачена відповідно до порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (а.с. 57).

29.10.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у виконавчому провадженні № 61406543 прийнято постанову про накладення на ГУ ПФУ в Чернігівській області штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк (а.с. 65).

16.11.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у виконавчому провадженні № 61406543 прийнято постанову про накладення на ГУ ПФУ в Чернігівській області штрафу у розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк (а.с. 67).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ (далі - Закон № 4901-VІ), яким затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 4901-VІ держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частиною першою статті 7 Закону № 4901-VI визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Тобто, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України є державним органом у розумінні статті 2 Закону № 4901-VI, то рішення має виконуватись відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з особливостями, визначеними Законом № 4901-VI.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4901-VI визначено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) соціальних виплат за рішеннями суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 30 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу.

Так, пунктом 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України передбачено, що до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема: а) виплату пенсій військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу строкової служби та членам їхніх сімей, пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, іншим особам, визначеним законом.

Стаття 116 Бюджетного кодексу України визначає порушенням бюджетного законодавства порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України (пункт 20 частини першої).

Враховуючи аналіз зазначених вище правових норм Бюджетного кодексу України, суд дійшов висновку, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

У спірному випадку причиною невиконання судового рішення у справі № 620/220/19 слугували обставини відсутності відповідного фінансового забезпечення щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. У свою чергу, позивач, як боржник у виконавчому провадженні, вжив всі дії та конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/220/19, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16-24).

З огляду на викладене, судом враховується, як було зазначено вище, те, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.08.2020 у справі № 140/784/19, від 20.05.2021 у справі № 420/5465/18.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень про накладення штрафу від 16.11.2021 у виконавчому провадженні № 61406543.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про накладення штрафу від 16.11.2021 у розмірі 10200,00 грн у виконавчому провадженні № 61406543.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області в особі: Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14000, .

Дата складення повного рішення суду - 11.01.2022.

Суддя Ю. О. Скалозуб