Справа № 360/7812/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7812/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 42/1 від 24 вересня 2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути направлені документи, для первинного призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах, на виконання постанови Верховного Суду України у справі № 360/3121/18 від 04.08.2021 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на пільгових умовах на підставі вимог пункту «а» ст. 12, ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі Закону № 2262-ХІІ)та підпункту «а», пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17 липня 1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» з 29.05.2018 без переривання її виплати за період служби з 18.08.2020 по 04.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою постановою Верховного Суду у справі № 360/3121/18 від 04 серпня 2021 року встановлена наявність в позивача вислуги років понад 23 років 6 місяців та визнано право на отримання пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Тому у зв`язку з наявною вислугою Верховний Суд визнав протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов`язав відповідача ГУНП в Луганській області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання постанови Верховного Суду у справі № 360/3121/18 від 04 серпня 2021 року ГУНП в Луганській області підготувало та направило до ГУПФУ в Луганській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ .

Рішенням № 42/1 від 24 вересня 2021 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ від 09.04.1992 №2262 за відсутності необхідної календарної вислуги років.

Позивач зазначає, в період з 18.08.2020 по 04.09.2021 вона проходила службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Луганській області. Згідно вимогам ст. 54 (виплата пенсії працюючим пенсіонерам) Закону України № 2262, учасникам бойових дій, яким є позивач не зупиняється виплата пенсії в разі їх служби на посадах державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів". Таким чином враховуючи, що позивач звернулася за призначенням пенсії за вислугою років на пільгових умовах 05.09.2018, тобто в межах одного року після набуття права на пенсію, а право на пенсію вона набула після звільнення зі служби (згідно витягу з наказу № 227 о/с від 25.05.2018) - з 29.05.2018, то призначення та виплата пенсії позивачу повинна бути з 29.05.2018 року без переривання її виплати за період з 18.08.2020 по 04.09.2021.

Позивач вважає прийняте рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (арк. спр. 32-33).

Відповідач позов не визнав, про що 24 грудня 2021 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) подав відзив на позовну заяву, в якому посилається на такі обставини (арк. спр.36-41).

17.09.2021 за вх.№188 відповідачем зареєстровано лист Головного управління Національної поліції в Луганській області від 17.09.2021 вих.№ 509/111/58-2021, яким відповідачу направлено документи для призначення і виплати пенсії за вислугу років відносно позивача (відповідно до постанови Верховного Суду України від 04.08.2021 у спрві № 360/3121/18.

Відповідно до подання про призначення пенсії від 17.09.2021та витягу з наказу від 25.05.2018 № 227 о/с позивача було звільнено з 29.05.2018 згідно з Законом України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за ст. 77 ч.1 п.7 (за власним бажанням). Розрахунок вислуги років станом на 29.05.2018 у календарному обчисленні складає 21 рік 05 місяців 07 днів, що не відповідає вимогам до вислуги років, встановленим пунктом «а» статті 12 Закону № 2262. При цьому у витягу з наказу від 25.05.2018 № 227 о/с зазначено лише вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні: 21 рік 05 місяців 07 днів.

Відповідачем також зазначено, що форма подання про призначення пенсії від 17.09.2021, що заповнена на ім`я позивача, не відповідає формі, встановленій Порядком № 3-1.

На думку відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області правомірно дійшло висновку, що наявної у позивача календарної вислуги років не достатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідач зазначає, що оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-ХІІ, як правового акту, що має вищу юридичну силу. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив такі обставини справи..

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), є внутрішньо переміщеною особою, має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 16.07.2015 серія НОМЕР_2 (арк. спр. 11-14,20).

Безпосередня участь позивача в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітета та територіальної цілісності України у період з 21.07.2014 по 07.11.2015, з 01.09.2016 по 30.04.2018 підтверджена довідкою ГУНП в Луганській області №А-694 від 30.08.2021 (а.с. 56).

Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 25.05.2018 № 227 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням) з 29.05.2018. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні 21 рік 05 місяців 07 днів (а.с. 21).

Наказом ГУНП в Луганській області від 30.07.2018 № 316 о/с внесено часткові зміни до пункту наказу ГУНП в Луганській області від 25.05.2018 № 227 о/с в частині зарахування до вислуги років на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) при звільненні позивача зі служби в поліції 07 років 11 місяців 00 днів (а.с. 25).

У довідці ГУНП в Луганській області від 27.07.2018 № 2802/111/19-2018 зазначено, що вислуга років у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) ОСОБА_1 протягом проходження нею служби у підрозділах УБОЗ та УВБ за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справи у період 10.11.20015 по 19.06.2006 роки складає - 00 років 03 місяці 19 днів, а також час проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брала безпосередню участь в Антитерористичній операції, а саме період з 21.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 01.09.2016, з 01.09.2016 по 30.04.2018 складає у пільговому обчислені (без урахування календарної вислуги) - 07 років 06 місяців 16 днів, загальна вислуга років в пільговому обчисленні позивача складає 07 років 11 місяців 00 днів (а.с. 22-24).

Постановою Верховного Суду у справі № 360/3121/18 від 04 серпня 2021 року (а.с. 26-29) встановлено такі факти:

05.09.2018 позивачка звернулася до ГУНП в Луганській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років;

листом від 01.10.2018 № 6824/111/58/05-2018 ГУНП в Луганській області повідомило позивачку, що на день її звільнення вислуга років у календарному обчисленні складає 21 рік 05 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки вислуга років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби у період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року, на день звільнення має становити 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Через відсутність у позивачки необхідної вислуги років в календарному обчисленні, їй відмовлено у підготовці документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, і направленні їх разом із заявою про призначення пенсії до ГУПФУ в Луганській області.

На підставі досліджених доказів Верховний Суд в постанові у справі № 360/3121/18 від 04 серпня 2021 року встановив наявність в позивача вислуги років понад 23 років 6 місяців та визнав право на отримання пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

У зв`язку з чим Верховний Суд визнав протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов`язав відповідача ГУНП в Луганській області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання постанови Верховного Суду у справі № 360/3121/18 від 04 серпня 2021 року ГУНП в Луганській області підготувало та направило до ГУПФУ в Луганській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до подання ГУНП в Луганській області про призначення пенсії позивачу від 17.09.2021 вислуга років позивача станом на 29.05.2018 для призначення пенсії складає: у календарному обчисленні 21 років 05 місяців 07 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 07 років 11 місяців 00 днів (а.с.52).

15.09.2021 позивач звернулсь до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (а.с. 53).

Рішенням № 42/1 від 24 вересня 2021 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (а.с. 30).

В самому рішенні зазначено перелік документів, на підставі яких його прийнято, в тому числі подання ГУНП в Луганській області про призначення пенсії позивачу від 17.09.2021, заява про призначення пенсії від 17.09.2021 та

Рішення відповідача також мотивоване тим, що постановою Верховного Суду по справі № 360/3121/18 від 04 серпня 2021 року ГУПФУ в Луганській області не зобов`язано здійснити певні дії щодо призначення та нарахування пенсії позивачу. Оскільки ж позивача кількість каледарної вислуги менша за визначені відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ 23 років 6 місяців як необхідні для призначення такої пенсії, підстави для її призначення позивачу відсутні.

Суд звертає увагу на ту обставину, що невідповідність подання про призначення пенсії від 17.09.2021 вимогам Порядку № 3-1 щодо форми вказаного документу не була підставою для прийняття оскарженого рішення відповідача, тому в силу вимог ч.2 ст.77 КАС України суд не надає оцінку таким аргументам.

Не погодившись із правомірністю рішення про відмову в призначенні пенсії, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзаців першого, дев`ятого пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону (абзац тринадцятий пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ).

Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною другою статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року прийнято постанову № 393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).

На підставі системного аналізу зазначених положень Закону № 2262-ХІІ, суд дійшов висновку, що при обчисленні вислуги років, необхідної для призначення пенсії відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, необхідно керуватися Порядком № 393.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.

Абзацом першим пункту 2 Порядку № 393 визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

За приписами підпункту "а" пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

За приписами підпункту "в" пункту 3 Порядку № 393 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2001 року № 1497, які діяли до 27 липня 2011 року), до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця - час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2008 року № 361 "Про затвердження Переліку посад працівників підрозділів карного розшуку органів внутрішніх справ, за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 вересня 2008 року за № 795/15486:

затверджено Перелік посад працівників підрозділів карного розшуку (у тому числі боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі), окремо визначених посад карного розшуку (у тому числі боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі) органів внутрішніх справ, за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, крім усіх посад режимно-секретних, кадрових та інших підрозділів, які виконують функції із забезпечення діяльності підрозділів карного розшуку (додається);

установлено, що вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується працівникам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2001 року № 1497 "Про внесення доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393", при цьому таким працівникам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Закон № 2262-ХІІ, зокрема пункт "а" статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років за цим Законом та для позивача він складає 23 календарних роки 6 місяців і більше. В свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ, підпункту "а" пункту 3 Порядку № 393 та підпункту "в" пункту 3 Порядку № 393 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2001 року № 1497, які діяли до 27 липня 2011 року), передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 393.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховним Судом від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18.

Постановою Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 360/3121/18 встановлено, що Наказом ГУНП в Луганській області від 30.07.2018 № 316 о/с внесено зміни до наказу ГУНП в Луганській області від 25.05.2018 № 227 о/с та крім календарної вислуги років 21 рік 05 місяців 07 днів зараховано додатково вислуга років на пільгових умовах 07 років 11 місяців 00 днів. Отже, загальна вислуга років, необхідна для призначення пенсії позивача, становить понад 23 років 6 місяців.

Суд звертає увагу на ту обставину, що факт наявності необхідної відповідно до вимог чинного законодавства вислуги років для призначення позивачу пенсії встановлено постановою Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 360/3121/18, яка набраза законної сили. Отже така обставина не доказується при вирішенні цієї справи відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України.

Отже, позивач має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки її вислуга на день звільнення становить понад 23 роки 6 місяців, тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування оскарженого рішення мають бути задоволені, права позивача на призначення такої пенсії поновлені судом.

Також в постанові Верховного Суду у справі № 360/3121/18 від 04 серпня 2021 року встановлено факт звернення позивача до ГУНП в Луганській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років від 05.09.2018 та порушення її права на своєчасне (протягом року) призначення пенсії - з наступного дня після звільнення з 29.05.2018 саме через протиправну відмову ГУНП в Луганській області в оформленні відповідного подання.

Згідно з вимогами ст. 50 Закону № 2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Таким чином, право позивача на призначення пенсії з наступного дня після звільнення з 29.05.2018, порушене через протиправну відмову ГУНП в Луганській області в оформленні відповідного подання, підлягає поновленню саме з дня виникнення права на пенсію з 29.05.2018 саме в силу статті 50 Закону № 2262-ХІІ на підставі встановлених Верховним Судом у справі № 360/3121/18 обставин.

Питання ж щодо призначення та виплати пенсії позивачу без переривання її виплати за період з 18.08.2020 по 04.09.2021 (період її служби в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Луганській області) є передчасним, оскільки оскарженим рішенням відповідач не вирішував такого питання, тому підстави для судового захисту прав позивача в цій частині позовних вимог відсутні.

Тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково, визнати протиправним та скасувати оскаржене рішення, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" № 2262-ХІІ з 29.05.2018, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 908,00 грн судового збору (а.с. 10 а).

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до приписів статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 454,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце реєстрації АДРЕСА_2 ) до (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 42/1 від 24 вересня 2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «а» статі 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 29.05.2018, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Шембелян