Справа № 460/6911/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2022 року м. Рівне №460/6911/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1700-0304-8/9410 винесене 05.03.2021, яким позивачу відмовлено в призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку; зобов`язати відповідача призначити і виплачувати позивачу з 15 лютого 2021 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до його загального страхового стажу періоди роботи з 01.04.1987 по 30.10.1987, з 06.05.1991 по 08.08.1991, з 01.06.1991 по 20.10.1991.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. 15.02.2021 він подав заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте відповідач прийняв рішення від 05.03.2021 №170-0304-8/9410 про відмову у призначенні пенсії через відсутність документів, які підтверджують факт постійного проживання або постійної роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років та відсутність необхідного страхового стажу 20 років. При цьому позивач вважає, що проживання його в населеному пункті, який відноситься до зони посиленого радіологічного контролю підтверджується відповідним посвідченням, довідками органу місцевого самоврядування та рішенням суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання. На думку позивача, відповідач визначає його місце проживання на підставі документів про підтвердження трудового стажу трудової книжки всупереч порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 №22-1. Окрім цього, спростовуючи безпідставне не зарахування до страхового стажу окремих періодів його роботи позивач вказує, що відповідно до висновків Верховного Суду відсутність первинних документів або ж наявність формальних недоліків у них, враховуючи підтвердження відповідних періодів роботи записами в трудовій книжці, не може позбавляти його конституційного права на соціальний захист. За наведених обставин позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання суду відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Зазначив, що користуючись посвідченням потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС позивач не має права на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки документально підтверджено факт постійного його проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 лише 11 місяців 3 дні. Також зазначив, що позивач в період з 07.05.1985 по 10.11.1986, з 01.04.1987 по 30.10.1987, з 24.03.1988 по 17.09.1988, з 18.10.1988 по 25.12.1989 та з 01.03.1990 по 12.11.1990, з 06.05.1991 по 08.08.1991, з 01.06.1991 по 20.10.1991 працював в населених пунктах, які не відносяться до жодних зон радіоактивного забруднення, а тому не міг проживати в зоні посиленого радіологічного контролю. Також відповідач вказує, що ним не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи: з 01.04.1987 по 30.10.1987 в колгоспі, оскільки не надана довідка про період роботи на підставі записів про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму; з 06.05.1991 по 08.08.1991 в кооперативі «Благо», оскільки запис про звільнення з роботи з 08.08.1991 №22 трудової книжки не завірено печаткою; з 01.06.1991 по 20.10.1991 в радгоспі, у записі про звільнення з 20.10.1991 №24 трудової книжки у графі 4 відсутні відомості про підставу внесення запису про звільнення. У зв`язку з цим, враховуючи відсутність підстав для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вітковичі Березнівського району Рівненської області (а.с.6-7).

Копією посвідчення Серія НОМЕР_1 , видане 25.06.1996 Рівненською обласною державною адміністрацією підтверджується, що ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) (а.с.7).

Довідками Березнівської міської ради від 22.10.2020 №3131, Старостинського округу №8 (с. Вітковичі) Рівненського району Рівненської області від 14.05.2021 №766 стверджується, що позивач:

- в період з 01.01.1986 по 1987 постійно проживав і був зареєстрований в селі Вітковичі Березнівського району Рівненської області;

- в період з 1987 по 22.10.2020 проживав в м. Березне Рівненської області,

які до 01.01.2015 були включені у перелік населених пунктів, віднесених до зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.8, 9).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 05.03.2021 №1700-0304-8/9410 на заяву позивача від 15.02.2021, відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Повідомлено, що відомості про факт роботи на територіях, які не відносяться до радіоактивно забрудненої зони суперечать відомостям про факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, зазначеним в довідці від 22.10.2020 №3131, а тому, станом на 01.01.1993 період роботи у зоні посиленого радіологічного контролю становить 11 місяців 3 дні. Окрім цього, загальний страховий стаж позивача становить 19 років 8 місяців 10 днів, чого не достатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років (а.с.12-13).

Не погоджуючись з такою відмовою органу Пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії не може перевищувати 5 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії суд враховує, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Судом встановлено, та не заперечується сторонами що до заяви про призначення пенсії від 15.02.2021 позивач додав: довідку про періоди проживання в населених пунктах, віднесених до зони посиленого радіологічного контролю від 22.10.2020 №3131; копію посвідчення Серія НОМЕР_1 , видане 25.06.1996 Рівненською обласною державною адміністрацією.

Довідка про період проживання в с. Вітковичі Березнівського району Рівненської області від 14.05.2021 №766, видана Старостинським округом №8 (с. Вітковичі) Березнівської міської ради при вирішенні питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії з 15.02.2021 відповідачем не враховувалась, оскільки була видана після виникнення спірних правовідносин.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч.3 ст.65 Закону №796-XII).

Копією посвідчення Серія НОМЕР_1 , видане 25.06.1996 Рівненською обласною державною адміністрацією, підтверджується, що ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю. Пред`явник має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.7).

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 вважає, що наявність у нього статусу громадянина, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 є підтвердженням того, що станом на 1 січня 1993 року він проживав на радіоактивно забрудненій території, яка належать до зони посиленого радіоекологічного контролю. Таким чином, вважає, що в нього є право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Згідно з п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яка була чинною на момент видачі позивачу посвідчення Серія НОМЕР_1 ) (далі Порядок - №501) передбачено, що особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до п.2 Порядку №501, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №501 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

При цьому, суд не приймає до уваги доводів відповідача про те, що користуючись посвідченням потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС позивач не має права на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст.55 Закону №796-XII, оскільки єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, надаючи особі посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) Серія В-1 № НОМЕР_2 , виданого 25.06.1996 Рівненською обласною державною адміністрацією, підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживав у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, що дає йому право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

За змістом частин третьої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Довідкою Березнівської міської ради від 22.10.2020 №3131 підтверджується, що ОСОБА_1 1963 року народження дійсно з 1987 року по час видачі довідки проживав в м. Березне Рівненської області, яке до 01.01.2015 було включене в перелік радіоактивно забруднених територій внаслідок аварії на ЧАЕС (IУ) (а.с. 8).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, смт. Березне Рівненської області відноситься до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю.

Постановою Верховної Ради України від 21 грудня 2000 року №2193-ІІІ селище міського типу Березне Березнівського району Рівненської області віднесене до категорії міст районного значення.

Таким чином, наданою позивачем довідкою органу місцевого самоврядування підтверджується його факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 1987 року по 31.12.1992.

Пунктом 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Відтак, загальний період проживання позивача станом на 01.01.1993 в зоні посиленого радіологічного контролю становить 5 років 6 місяців, а станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком понад 28 роки (до 01.01.2015).

При цьому, суд оцінює критично посилання відповідача на записи трудової книжки позивача Серія НОМЕР_3 , дата заповнення 16.07.1981, як на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 поза межами зони посиленого радіологічного контролю у період з 07.05.1985 по 10.11.1986, з 01.04.1987 по 30.10.1987, з 24.03.1988 по 17.09.1988, з 18.10.1988 по 25.12.1989 та з 01.03.1990 по 12.11.1990, з 06.05.1991 по 08.08.1991, з 01.06.1991 по 20.10.1991, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відтак, трудова книжка не відноситься до документів, які можуть підтверджувати період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні посиленого радіологічного контролю.

Окрім цього, надання інших документів, які би підтверджували період проживання особи в зоні посиленого радіологічного контролю, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

Факт проживання особи на території зони посиленого радіологічного контролю засвідчує виключно довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).

Таким чином, суд вважає, що дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4).

Враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт проживання позивача у періоди з 01.07.1987 по 31.12.1992 на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) (станом на 01.01.1993 понад 5 років, а станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком понад 28 років), суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ (1 рік за повних 3 роки проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, але не більше 5 років).

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.05.2019 у справі №357/9973/16-а (№К/9901/18208/18).

Окрім цього, рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 05.04.2021 у справі №555/515 (номер провадження 2-о/555/43) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав на території м. Березне Березнівського району Рівненської області в період з 07.05.1985 по 10.11.1986, з 18.10.1988 по 25.12.1989 та в період з 01.03.1990 по 12.11.1990.

Рішення містить відмітку про набрання ним законної сили 12.05.2021 (а.с.10-11).

При цьому, відповідачем не надано, а судом не здобуто в ході розгляду справи доказів того, що вказане рішення Пенсійним органом оскаржувалось або ж було скасоване.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлена Березнівським районним судом Рівненської області обставина щодо постійного проживання позивача в м. Березне Рівненської області не підлягає доказуванню у даній справі.

Оцінюючи доводи відповідача щодо відсутності у позивача визначеного законом мінімального страхового стажу для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років, суд враховує таке.

Як зазначалось судом, статтею 55 Закону №796-ХІІ визначено, що необхідний мінімальний страховий стаж для призначення пенсії зменшується на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною першою ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Суд встановив, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років.

Відтак, для вирішення питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ слід встановити, чи було у позивача станом на дату його звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії 20 років страхового стажу.

Відповідач вказав, що страховий стаж позивача становить 19 років 8 місяців 10 днів, при цьому, ним не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи:

з 01.04.1987 по 30.10.1987 в колгоспі, оскільки не надана довідка про період роботи на підставі записів про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму;

з 06.05.1991 по 08.08.1991 в кооперативі «Благо», оскільки запис про звільнення з роботи з 08.08.1991 №22 трудової книжки не завірено печаткою;

з 01.06.1991 по 20.10.1991, у записі про звільнення з 20.10.1991 №24 трудової книжки у графі 4 відсутні відомості про підставу внесення запису про звільнення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відтак, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зазначене в сукупності свідчить на користь того, що допущення роботодавцем певних недоліків при заповнення трудової книжки позивача за спірний період не винне відображатись на його соціальному захисту, зокрема зарахуванні такого періоду роботи до страхового стажу.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Водночас, відповідачем не надано суду доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи допомозі позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування до страхового стажу періоду роботи або ж спростування факту такої роботи.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 01.04.1987 по 30.10.1987, з 06.05.1991 по 20.10.1991, що свідчило про наявність у ОСОБА_1 страхового стажу понад 20 років станом на 15.02.2021.

У зв`язку з цим, у розпорядженні відповідача було достатньо документів, які би слугували йому підставою для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із 15.02.2021 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Згідно з частинами 1 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV).

Позивач 16 листопада 1963 року народження звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку 15.02.2021, а відтак, має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку з дня звернення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок чого порушив гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.

Разом з тим, суд вважає безпідставними твердження позивача про протиправність та незаконність рішення відповідача, викладеного у формі листа, оскільки будь-якого рішення про відмову в призначенні пенсії відповідачем не приймалось, а спір у даній справі виник у зв`язку з протиправною відмовою відповідача у призначенні пенсії зі зменшення пенсійного віку, обґрунтування якої викладені у листі Пенсійного органу.

Відтак, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача у даній справі, який унеможливить повторне звернення позивача до суду із позовною заявою, є визнання протиправною відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком зі зменшенням встановленого законом пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Суд вважає, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити починаючи із 15 лютого 2021 року позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до його загального страхового стажу періоди роботи з 01.04.1987 по 30.10.1987, з 06.05.1991 по 20.10.1991.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладену у листі від 05.03.2021 №1700-0304-8/9410, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити починаючи із 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до його загального страхового стажу періоди роботи з 01.04.1987 по 30.10.1987, з 06.05.1991 по 20.10.1991.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, буд. 7, м. Рівне, 33028, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім грн.) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 січня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Д.П. Зозуля