Справа № 640/30464/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Справа № 640/30464/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представника відповідача Клекоцюка Р.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Торговельно-Інформаційний Сервіс»

до Волинської митниці як відокремленого підрозділу

Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-Інформаційний Сервіс» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №5030/2020/000019/2 від 25 червня 2020 року..

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, суд зазначив, що з копії експортної декларації країни відправлення №20PL412020E0279283 від 04.06.2020 вбачається інформація щодо вартості товарів у розмірі 63619 польських злотих, що за курсом валют складає суму у розмірі 13 970,00 Євро.

Разом з тим, суд вказав, що відповідачем не було надано доказів щодо неможливості застосування жодного іншого методу визначення митної вартості, ніж резервного, і не обґрунтовано, яким чином обставини, наведені ним у спірному рішення, впливають на заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару та/або унеможливлюють її визначення за основним методом.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що в експортній декларації країни відправлення зазначено вартість товару 63619 польських злотих, а в рахунку-фактурі - 13970 євро, що на переконання апелянта є розбіжністю, яка унеможливлювала здійснення митного оформлення товару за першим методом.

При цьому, апелянт вказує, що позивачем не було надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, а лише повідомлено про те, що всі документи ним надані і будь-які інші - відсутні.

Також, апелянт стверджує про правомірність застосування ним резервного методу для визначення митної вартості спірного товару.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наполягає на правомірності декларування ним імпортованого товару за ціною договору та підтвердження зазначеної ціни і її складових всіма необхідними документами, а також зазначає, що всі наведені апелянтом доводи і сумніви у митній вартості товару спростовуються матеріалами справи і апелянтом правильності висновків суду апелянтом не спростовано.

Від апелянта надійшло клопотання про заміну відповідача на правонаступника в цій справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 таке клопотання було задоволено та замінено відповідача Волинську митницю Державної митної служби України на його правонаступника - Волинську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Торговельно-Інформаційний Сервіс» 25.06.2020 подано митну декларацію № UА205030/2020/016633 для митного оформлення в режимі імпорт товару, а саме: Полівінілхлорид первинної форми, незмішаний з іншими речовинами, придатний для екструзії та каландрування виробів із ПВХ, цивільного, не військового призначення, отримувач TOB «TIC», вага - 22 000, митна вартість - 456 042,98 грн, заявлений рівень митної вартості 0,68 євро/кг. Умови поставки FCA DE Wilhelmshaven.

До митної декларації № UА205030/2020/016633, ТОВ «Торговельно - Інформаційний Сервіс» було подано наступні документи:

1) контракт купівлі-продажу № 29032017 від 29.03.2017 між VYNOVA Belgium NV (Бельгія) та TOB «Торговельно-інформаційний Сервіс» (Україна), (надалі - Контракт). Відповідно до Контракту купівлі-продажу № 29032017 від 29.03.2017 між VYNO VA Belgium NV (Бельгія) та TOB «Торговельно-інформаційний Сервіс» (Україна), ст. «Ціна» - ціна Товару погоджується Сторонами щомісячно та зазначається у відповідному додатку;

2) специфікація - Додаток № 30 до Контракту купівлі-продажу № 29032017 від 29.03.2017;

3) інвойс № від 03.06.2020;

4) платіжне доручення на оплату вартості товару від 01.06 2020;

5) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів - довідка про транспортні витрати від 04.06.2020 № 444 видана TOB «Мейнфрейт Україна»;

6) проформа-інвойс та пропозиція продавця VYNOVA Belgium NV (Бельгія), щодо вартості товару;

7) висновок уповноваженого органу: Державного підприємства «Державний інформаційно - аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» № 212/183 від 04.06.2020 щодо експертного підтвердження вартості товару;

ТОВ «Торговельно - Інформаційний Сервіс» згідно з контрактом № 29032017 від 29.03.2017 та інвойсом № від 03.06.2020 було задекларовано загальну вартість товару у розмірі 13 970,00 Євро + 36000,00 грн транспортні витрати, а всього 456 042,98 грн за першим методом (ціною контракту).

25.06.2020 митний орган надіслав позивачу запит (повідомлення) щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UА205030/2020/016633, у якому митний орган витребував від декларанта: виписки з бухгалтерських документацій; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

25.06.2020 позивач надав до митного органу лист вих.№016633, яким повідомив відповідачу про те, що позивачем надано всі наявні документи згідно зі статтею 53 МК України та інші документи відповідно до частин другої третьої статті 53 МК України, надаватись не будуть.

25.06.2020 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UА205030/2020/000019/2, яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товару згідно якого митну вартість товару визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: товар 1 за МД від 06.06.2020 №UА205030/2020/14491, МД від 07.04.2020 №100060/2020/378004 на рівні 0,9 євро/кг.

У рішенні від 25.06.2020 № UА205030/2020/000019/2 про коригування митної вартості товарів митний орган зазначає наступне: «Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості містять наступні розбіжності: копія експортної декларації країни відправлення №20PL412020E0279283 від 04.06.2020 містить інформацію щодо вартості товарів у розмірі 63619 польських злотих (14426 євро), що відрізняється від суми зазначеної в рахунку-фактурі № від 03.06.2020 - 13 970 євро.

25.06.2020 з метою випущення товару у вільний обіг на митну територію України - декларантом, керуючись положеннями частини сьомої статті 55 МК України, було сплачено митні платежі згідно коригованої митної вартості.

06.07.2020 TOB «Торговельно-інформаційний Сервіс» на адресу відповідача було направлено скаргу 06/07/20/1 на рішення про коригування митної вартості товарів від 25.06.2020 № UА205030/2020/000019/2.

До скарги було додано додаткові документи KOMUNIKATІЕ599 - Potwierdzenie wywozu та WSPЦLNOTA EUROPEJSKA 20PL412020E0288425 на підтвердження застосування курсу Митною агенцією Польщі.

За результатами розгляду скарги № 06/07/20/1 від 06.07.2020 Державна Митна служба України листом № 08-3/15-02-01/13/9137 від 05.08.2020 року запропонувала декларанту ще раз в межах гарантійного терміну, що встановлено ст. 55 МК України додатково звернутися до Відповідача, щодо скасування Рішення та надання додаткових документів.

У подальшому, Державна Митна служба України листом від 17.07.2020 №6501-7.3-15 зауважила на тому, що в листі від 06.07.2020 № 06/07/2020 зазначено, що на товар було застосовано курс на 04.06.2020 (4,55 курс злотого до євро), а посадовою особою Волинської митниці застосовувався курс станом на 25.06.2020 (4,41 курс злотого до євро), що не відповідає дійсності, так як на офіційному сайті «NBP- Narodowy Bank Polski» міститься інформація щодо курсу валют злотого до євро у розмірі - 4,4347. У перерахунку, станом на 04.06.2020 - 13 970 євро, зазначених в рахунку-фактурі № від 03.06.2020, становить - 61 952,759 польських злотих, що не відповідає інформації зазначеній в копії експортної декларації країни відправлення №20PL412020E0279283 від 04.06.2020 - 63 619 польських злотих. Крім того, вказано, що Декларантом до митного оформлення надана довідка про транспортні витрати від 04.06.2020 №444 видана TOB «Мейнфрейт Україна», в автотранспортній накладній від 02.06.2020 №VK840151566 зазначено перевізник ФОП ОСОБА_1 . В листі №505від 19.06.2019 TOB «Мейнфрейт Україна», повідомляє що згідно, договору від 10.01.2019 №ДКН-224 TOB «Мейнфрейт Україна» надає експедиційні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом та залучає для виконання робіт по перевезенню транспортні засоби, що належать ФОП ОСОБА_1 ,згідно заявки № 3KM-385. Однак даний договір не був наданий до митного оформлення, в графі 44 МД від 25.06.2020 №UA205030/2020/016633 відсутня інформація про вищевказаний документ, і додатково декларантом він також не надавався, заявка № 3KM-385 відсутня, в листі №505 зазначена дата складання - 19.06.2019.

19.08.2020 TOB «Торговельно-інформаційний Сервіс» на адресу відповідача було направлено повторну скаргу № 19/088/20/1 на рішення про коригування митної вартості товарів від 25.06.2020 № UА205030/2020/000019/2.

У скарзі позивач наполягав на правомірності застосування курсів, посилаючись на таблицю курсів, додав документи KOMUNIKAT ІЕ599 Potwierdzenie wywozu та WSPЦLNOTA EUROPEJSKA 20PL412020E0288425.

За результатами розгляду скарги № 19/08/20/1 від 19.08.2020 відповідач повідомив позивача про ненадання останнім додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару.

23.09.2020 TOB «Торговельно-інформаційний Сервіс» на адресу відповідача було направлено скаргу № 23/09/20.1 на рішення про коригування митної вартості товарів від 25.06.2020 № UА205030/2020/000019/2. У скарзі позивач посилався на те, що Волинською митницею Держмитслужби не було зазначено правову підставу для застосування саме курсу NBR.

За результатами розгляду скарги № 23/09/20.1 від 23.09.2020 відповідач повідомив позивача про ненадання останнім додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме договору від 10.01.2019 № ДКН-224, заявку № ЗКМ-385.

Вважаючи протиправними зазначене рішення про коригування митної вартості товару 25.06.2020 № UА205030/2020/000019/2, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

Доводи апелянта щодо розбіжностей між копією експортної декларації країни відправлення №20PL412020E0279283 від 04.06.2020, яка містить інформацію щодо вартості товарів у розмірі 63619 польських злотих (за твердженням відповідача 14426 євро), що відрізняється від суми зазначеної в рахунку-фактурі № від 03.06.2020 - 13 970 Євро, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вартість товару, зазначена у вказаній експортній декларації країни відправлення № 20PL412020E0279283 від 04.06.2020, становить 63619 польських злотих, що за курсом валют складає 13 970,00 євро, тобто вартість товару, зазначену в товаросупровідних документах позивача.

При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість, і експортна декларація країни відправлення не входить до переліку обов`язкових документів для підтвердження митної вартості товару.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.

Апеляційний суд також зазначає, що митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження повинні ними здійснюватися у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16

Тож, доводи апелянта щодо неподання позивачем додаткових витребуваних у нього документів судова колегія відхиляє як необґрунтовані і такі, що жодним чином не підтверджують правомірності коригування заявленої позивачем митної вартості імпортованого товару.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачем здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості товарів за шостим (резервним) методом.

Водночас, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження Київською митницею не доведено неможливості застосування жодного методу коригування, що передує резервному.

У контексті аналізу вказаного питання та відповідних доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які ним використовувалися при визначенні митної вартості за відповідним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 по справі № 809/4367/15.

Доводи апелянта щодо правомірності застосування ним резервного методу коригування заявленої позивачем митної вартості товару суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані.

З викладеного та доводів апелянта вбачається, що контролюючим органом було здійснено поверхневе та необ`єктивне дослідження документів, поданих позивачем для проходження процедур митних формальностей, без дотримання принципу належного урядування.

Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Таким чином, документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

Отже, відповідачем ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не було надано достатніх доказів наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості товару за резервним методом.

Таким чином, апелянтом не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за основним методом.

Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.

Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 січня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

О.В. Карпушова