Справа № 298/1108/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 298/1108/21 пров. № А/857/22073/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кушнерика М.П.

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.;

за участю секретаря судового засідання - Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу інспектора з паркування Ужгородської муніципальної варти Ужгородської міської ради Русин Анатолія Олдриховича на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2021 року, прийняте суддею Лютянською М.С., у смт. Великий Березний, о 08 год 55 хв у справі № 298/1108/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Ужгородської муніципальної варти Ужгородської міської ради Русин Анатолія Олдриховича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії UZ № 2102682 від 05 жовтня 2021 року, винесену інспектором з паркування Ужгородської муніципальної варти Ужгородської міської ради Русин А.О., передбачене ч. 3 ст. 122 КпАП України, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що 05 жовтня 2021 року він отримав повідомлення, з якого дізнався, що відповідач, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно нього, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія UZ № 2102682, якою накладено штраф 680,0 грн. Вказує, що постанова винесена протиправно без роз`яснення прав та повідомлення про час та місце розгляду справи, без з`ясування всіх обставин справи, відповідач не навів доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії UZ № 2102682 від 05 жовтня 2021 року, винесену інспектором з паркування Ужгородської муніципальної варти Ужгородської міської ради Русин А.О., про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,0 грн. скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, інспектор з паркування Ужгородської муніципальної варти Ужгородської міської ради Русин А.О. подав апеляційну скаргу, з підстав порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідно до п. 15.9 «г» ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

В даному випадку інспектор достеменно встановив, що позивачем здійснено порушення правил дорожнього руху. Звертає увагу на те, що на фотознімках зафіксовано правопорушення, а саме три зображення автомобіля з різних ракурсів, на яких чітко видно дату, час, місце розташування транспортного засобу з порушенням правил дорожнього руху.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що інспектором з паркування Ужгородської муніципальної варти Ужгородської міської ради Русин А.О. винесено постанову серії UZ № 2102682 від 05 жовтня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 , визнано винним в тому, що 05 жовтня 2021 року о 14.47 год., в м. Ужгород, по вул. Капушанській, 10, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц Віто 111, номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила зупинки транспортного засобу на перехресті та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,0 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - ПДР України, Правила) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За змістом п. 15.9 "ґ" зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу (ч.1).

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) (ч.3).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 5).

Аналіз фактичних обставин справи вказує на те, що в даному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил зупинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки, із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку, та належними, тобто містити інформацію щодо предмета доказування.

Поряд з цим, долучені до матеріалів справи фотографії, на які відповідач покликається, як на доказ вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, містять лише транспортний засіб позивача, однак з даних фотокарток не встановлено відстані ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, як це передбачено п. 15.9 "ґ" ПДР України.

Візуалізація об`єкта фотографування не дає можливості достеменно встановити межові відстані враховуючи ту обставину, що не має прив`язки транспортного засобу до точок відліку зазначених відповідачем меж, що порушив позивач, а фотографія об`єктивно не здатна технічно відобразити реальні розміри.

На переконання колегії суддів, неможливо встановити, що автомобіль марки Мерседес-Бенц Віто 111, номерний знак НОМЕР_1 був припаркований саме на відстані ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, а, відтак, така кваліфікуюча ознака як порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, не доведена відповідачем належними доказами.

Отже, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів належними та допустимими доказами, того, що позивач 05 жовтня 2021 року о 14.47 год., в м. Ужгород, по вул. Капушанській, 10, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц Віто 111, номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила зупинки транспортного засобу на перехресті та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 «г» ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП, а, відтак, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, й відповідно підлягає задоволенню.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 243, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора з паркування Ужгородської муніципальної варти Ужгородської міської ради Русин Анатолія Олдриховича - залишити без задоволення, а рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2021 року, у справі № 298/1108/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула