Справа № 620/12010/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Чернігів Справа № 620/12010/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 60% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області відновити право ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 № 7-09/16 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що він має 32 роки 11 місяців 05 днів стажу роботи на посаді судді, в тому числі 07 років 00 місяців 22 днів на посаді слідчого в органах МВС України. Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання за статтею 142 Закону № 1402-VІІІ становив би 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Проте, в порушення принципу правової визначеності та стетей 8, 22, 58 Конституції України, звужується зміст та обсяг існуючих прав, оскільки позивач скориставшись правом на відставку у вересні 2018 року, мав максимальний розмір відсотків - 90. Зазначене протирічить принципу законних очікувань, конституційному принципу верховенства права. Вважає, що відповідач, перепризначуючи йому з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання, проігнорував вказані обставини і норми закону та з невідомих причин встановив тільки 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, чим порушив його права.

У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки за матеріалами пенсійної справи період роботи позивача на посаді судді становить повних 25 років 10 місяців 7 днів, тому Головним управлінням правомірно здійснено перерахунок його довічного грошового утримання, виходячи із розрахунку 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає правових підстав, оскільки зазначений розмір був передбачення Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010. Але з 18.02.2020, з моменту проголошення Рішення КСУ № 2-р/2020 від 18.02.2020, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 в частині регулюванні щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність. Таким чином, вважає, що ГУ ПФУ в Чернігівській області діяло на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи під головуванням судді Лобана Д.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до пункту 1 рішення зборів суддів Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 № 2 та розпорядження в.о. керівника апарату суду «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» від 30.11.2021 № 271 призначено і проведено повторний автоматизований розподіл справи № 620/12010/21.

Ухвалою суду від 08.12.2021 справу прийнято до провадження судді Скалозуба Ю.О. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

20.04.2018 позивач звільнений з посади судді, голови Апеляційного суду Чернігівської області у відставку.

Відповідно до Довідки-розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Апеляційного суду Чернігівської області у відставці від 04.09.2021 (а.с. 19) стаж роботи позивача станом на 20.04.2018 становить 32 роки 11 місяці 05 днів, що включає період:

служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992 07 років 22 дні;

роботи на посаді народного судді Рубіжанського міського народного суду Луганської області з 15.06.1992-01.11.1999 07 років 04 місяці 16 днів;

роботи на посаді судді Луганського обласного суду (Апеляційного суду Луганської області), заступника голови Апеляційного суду Луганської області з 02.11.1999-30.11.2010 11 років 28 днів;

роботи на посаді судді, голови Апеляційного суду Чернігівської області з 01.12.2010-20.04.2018 07 років 04 місяці 19 днів.

Вказані періоди служби та роботи підтверджуються копією Трудової книжки від 07.07.1976 (а.с. 36-43).

Листом від 01.04.2021 (а.с. 18) відповідач повідомив позивача про те, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 по справі № 620/5824/20 (а.с. 11-16) щодо здійснення йому, як судді у відставці, перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 № 7-09/16 (а.с. 17), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 виконано.

Однак, не погодившись із тим, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач зменшив позивачу відсотковий розмір з 90 % до 60 %, останній звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відносини, що виникають у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами частини першої статті 142 Закону № 1402-VІІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону № 1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 15.04.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

При цьому, Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Розглядаючи справу з подібними правовідносинами (справа № 620/5437/20 постанова від 24.09.2021) Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону № 1402-VIII».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 280/9587/20 та від 29.12.2021 у справі № 420/14201/20.

За таких обставин, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку щодо відсутності у відповідача правових підстав для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Водночас суд зазначає таке.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 Суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Як зазначалося вище, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина третя статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі № 620/5824/20 позивачу з 19.02.2020 було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 № 7-0916, з урахуванням фактично виплачених сум, у розмірі 60 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши, при цьому, позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці 25 років.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічний порядок визначення стажу роботи на посаді судді передбачений пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, згідно якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

З огляду на викладене вище, до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен зараховуватись, в тому числі, період його служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992, що становить 07 років 22 дні.

Як зазначає відповідач у поданому до суду відзиві, до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ним зараховано 25 років 10 місяців 7 днів.

Отже, стаж роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 32 роки 11 місяці 05 днів.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.05.2021 у справі № 243/8281/17.

Суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Як вбачається, із змісту відзиву пенсійного органу розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при здійсненні позивачу його перерахунку з 19.02.2020 проведено з урахуванням приписів статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 60%, враховуючи 25 років роботи позивача на посаді судді (а.с. 28).

Однак, як встановлено судом, стаж роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить не менше 32 повних років.

Оскільки, позивач має 12 повних років роботи на посаді судді понад 20 років, тому відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII він має право на довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із збільшенням на 24 % від суми довічного грошового утримання (12 років х 2 %).

Таким чином, з 19.02.2020 на підставі довідки Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 № 7-09/16 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу пенсійним органом підлягає перерахунку та виплаті у розмірі 74 % (50 % + 24 %) від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зважаючи на вказане, суд вбачає за можливе позовні вимоги задовольнити частково шляхом: визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо зарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період його служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992 07 років 22 дні; зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період його служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992 07 років 22 дні; визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу у розмірі 60 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу у розмірі 74% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 № 7-09/16 та з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Положеннями частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що перерахунок з 19.02.2020 та виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 № 7-09/16 позивачу пенсійним органом була здійснена після прийняття 28.12.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом рішення у справі № 620/5824/20, про виконання якого відповідач повідомив позивача листом, що датований 01.04.2021.

Отже, непроведення відповідачем позивачу своєчасного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці призвели до триваючого порушення права позивача на отримання такого грошового утримання. Крім того, в даному випадку про порушення своїх прав позивач дізнався із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.04.2021.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що звернувшись до суду із позовною заявою 24.09.2021 (а.с. 1) про захист своїх прав та законних інтересів, позивач до суду звернувся в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При розгляді даної справи судом враховано положення частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період його служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992 07 років 22 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період його служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992 07 років 22 дні.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо здійснення перерахунку та виплати з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 60 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 74% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 № 7-09/16 та з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 800,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 11.01.2022.

Суддя Ю. О. Скалозуб