Справа № 620/7912/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7912/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Київська міська рада, комунальна служба перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Київська міська рада, комунальна служба перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Київського міського голови В.В. Кличка від 24 червня 2021 року № 535 "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Київського міського голови В.В. Кличка від 24 червня 2021 року № 536 "Про виконання обов`язків начальника Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

- зобов`язати Київського міського голову В.В. Кличка, виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію), Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовано тим, що позивач працював на посаді начальника комунальної служби з перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за Контрактом. 24 червня 2021 року Київським міським головою В.В. Кличком прийнято спірне розпорядження за № 535 про звільнення позивача із займаної посади з посиланням на підставу, не передбачену пп. 4.3.13 п. 4.3 Контракту, оскільки цей пункт передбачає втрату довіри Органом управління майном (тобто виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)), а не Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), лист якого і став підставою для прийняття спірного розпорядження. Не передбачено таких повноважень Департаменту і Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2020 року № 1936. Також, позивач вказав, що в порушення вимог п. 2.5.1 Контракту Орган управління майном не висував попередніх вимог виконання позивачем обов`язків, передбачених пунктами 2.4.1-2.4.25 Контракту. Крім того, позивач стверджує та надає докази на підтвердження наявності довіри між сторонами Контракту, в т.ч., враховуючи тривалі позитивні показники його роботи на посаді.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року даний позов задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ні в листі Департаменту транспортної інфраструктури від 24 червня 2021 року № 053-18906, ні в оскаржуваному Розпорядженні Київського міського голови В.В. Кличка від 24 червня 2021 року № 535 не зазначено про жодні дії позивача, які дають підстави для втрати щодо нього довіри. Відповідачами не доведено наявності обставин, які могли б стати підставою для оголошення позивачу недовіри - можлива причетність до корупційних схем, незаконне збагачення, аморальна поведінка, вчинення кримінального правопорушення тощо. Крім того, на виконання умов п. 4.3.13 Контракту Виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) розпорядження про оголошення позивачу недовіри не видавалось.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилався на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, розпорядження Київського міського голови В. Кличка від 24 червня 2021 року № 535 «Про звільнення ОСОБА_1 » містить обов`язкові реквізити, передбачені типовою формою, розпорядженням Київського міського голови від 23 липня 2021 року № 658 розпорядження Київського міського голови від 24 червня 2021 року № 535 «Про звільнення ОСОБА_1 » визнано таким, що втратило чинність, а розпорядженням Київського міського голови від 23 липня 2021 року № 659 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Комунальної службу перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у зв`язку із закінченням дії Контракту.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а ухвалою від 29 листопада 2021 року призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 грудня 2021 року.

У зв`язку з неявкою позивача у судове засідання, розгляд справи відкладено на 11 січня 2022 року та протокольною ухвалою продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2014 року Розпорядженням Київського міського голови Віталія Володимировича Кличка № 94 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 29 липня 2014 року.

28 липня 2014 року Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича та начальником Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі позивача було укладено Контракт.

Відповідно до п. 1.1 Контракту начальник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію організації здійснювати поточне керівництво Організацією, забезпечувати її прибуткову діяльність, ефективне використання і зберігання закріпленого за Організацією комунального майна, а виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), від імені якого виступає Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зобов`язується створювати належні умови для роботи начальника.

Відповідно до п. 5.1. Контракту строк його дії складав період з 29 липня 2017 року по 28 липня 2018 року та щорічно продовжувався додатковими угодами від 28 липня 2018 року, 27 червня 2019 року та 23 липня 2020 року.

24 червня 2021 року Київським міським головою Кличком Віталієм Володимировичем було прийнято Розпорядження № 535 про звільнення позивача з посади начальника Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з підстав, передбачених пп. 4.3.13 п. 4.3 Контракту. Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручено вжити необхідних заходів щодо звільнення позивача.

Відповідно до п. 4.3.13 Контракту, на який Київський міський голова посилався як на підставу для звільнення позивача, начальник може бути звільнений з посади, а цей Контракт розірваний з ініціативи органу управління майном достроково: у разі дій Начальника, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку Органу управління майном.

Оскаржуване Розпорядження № 535 Київський міський голова обґрунтовує листом Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24 червня 2021 року № 053-18906, в якому зазначено, що у зв`язку із втратою довір`я до позивача Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) пропонує звільнити його з зайнятої посади та покласти виконання обов`язків на ОСОБА_3 , начальника загального відділу цього підприємства, з 24 червня 2021 року, тимчасово, до вирішення питання щодо призначення начальника Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в установленому законодавством порядку.

Розпорядженням Київського міського голови від 24 червня 2021 року за № 536 виконання обов`язків начальника Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з 25 червня 2021 року тимчасово покладено на ОСОБА_4 до вирішення питання щодо призначення нового начальника.

Не погоджуючись з вказанимирозпорядженнями відповідача, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1, 7, 17 статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно- владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За правилами п.1, 2 ч.1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-10, передбачено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, спір у справі спрямований на оскарження розпорядження відповідача, згідно якого, зокрема, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 24 червня 2021 року з підстав, передбачених підпунктами 4.3.13 пункту 4.3 Контракту з начальником Комунальної служби перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, від 28 липня 2017 року (пункт 8 статті 36 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до пункту 1.2 Положення про Комунальну службу перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що затверджене розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 04 листопада 1997 року № 1776 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 лютого 2009 року № 206), служба є організацією, що заснована на комунальній власності територіальної громади м. Києва.

Згідно ч. 2 статті 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, Комунальна службу перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є юридичною особою публічного права та, відповідно, не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Аналізуючи наведені положення законодавства України, слід зазначити, що діяльність керівників та інших працівників державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, навіть якщо вони наділені певними владними управлінськими повноваженнями, не є публічною службою у розумінні КАС України.

Згідно п.1 ч.1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, до юрисдикції загальних судів відносяться, зокрема, справи, які розглядаються у порядку цивільного судочинства, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, нормативний підхід до розуміння наведених вище норм процесуального Закону в контексті обставин справи дає підстави вважати, що відносини, які склалися між відповідачами та позивачем, не пов`язані з питаннями прийняття на публічну службу ОСОБА_1 , її проходження та звільнення з неї.

Спір між сторонами за своєю суттю стосується трудових відносин, що не мають ознак публічної служби.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № К/9901/1489/18 (№802/3530/14-а).

Хибним є посилання суду першої інстанції на те, що публічно-правовий характер даного спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 522/8650/18).

Слід зазначити, що предметом судового розгляду у справі № 522/8650/18 були правовідносини з обрання ректора вищого навчального закладу загальними зборами колективу, тобто, посилання на правові позиції Великої Палати Верховного Суду у вказаній справі є недоречними.

Також суд в оскаржуваному рішенні посилався на те, що 06 травня 2020 року ухвалою КЦС передав справу № 635/551/17 на розгляд ВП ВС, вважаючи за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постановах ВП ВС. Суд зазначив, що оскільки питання призначення на посаду керівника державного навчального закладу є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, така справа підлягає розгляду судами адміністративної юрисдикції. Зазначене узгоджується зі змістом ч.ч. 1-2 статті 5 КАС України щодо прав звернення саме до адміністративного суду.

Водночас, 27 жовтня 2020 року Велика Палата Верховного суду у справі № 635/551/17 встановила, що спори з приводу зайняття посади керівника державного підприємства, до видання адміністративно-правового акту щодо призначення на посаду, у разі, якщо призначення на таку посаду за законодавством здійснюється міністерством, іншим органом виконавчої влади, не є такими, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тобто, правовідносини у справі № 635/551/17 не є подібними до тих, що є предметом розгляду у справі №620/7912/21.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки виник з приватноправових відносин, а тому має вирішуватись за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Так, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Водночас, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ч. 1 статті 239 КАС України, роз`яснює позивачу право на звернення із вказаним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п.1 ч.1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приписами ч.1 статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 317, 319, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Київська міська рада, комунальна служба перевезень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 11 січня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків