Справа № 826/14246/16
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2021 у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області до Фермерського господарства "Насіння-2", третя особа Головне управління ДПС у м. Києві про припинення юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив припинити юридичну особу - Фермерське господарство "Насіння-2".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що наявні правові підстави для припинення відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що Фермерське господарство «Насіння-2» (попередня назва - Фермерське господарство «Живинка») зареєстровано як юридична особа з ідентифікаційним номером 38957044.

З 29.10.2013 засновником та керівником Фермерського господарства «Живинка» визначений ОСОБА_1 . У подальшому, з 23.02.2016, засновником та керівником Фермерського господарства «Насіння - 2» зазначений ОСОБА_2 .

Згідно копії письмових пояснень ОСОБА_3 від 06.01.2016, відібраних старшим оперуповноваженим ГУ ДФС у Київській області, в яких ОСОБА_3 заперечує свою причетність до господарської діяльності Фермерського господарства «Живинка» та, зокрема, вказує, що дій з реєстрації ФГ «Живинка» не проводив, не вносив та не формував статутний фонд підприємства, печаток не отримував та реєстраційних документів не підписував, банківських рахунків підприємства не отримував та не відкривав.

Згідно копії письмових пояснень ОСОБА_2 від 05.07.2016, відібраних старшим оперуповноваженим з ОВС ОУ ГУ ДФС у Київській області, підполковником податкової міліції Архангельським В.О , ОСОБА_2 вказав, що здійснив перереєстрацію ФГ «Живинка» під новою назвою (ФГ «Колос Експорт») на себе в якості засновника за грошову винагороду в 1 500 грн та за грошову винагороду підписував надані невстановленими особами папери щодо фінансово - господарської діяльності. При цьому зазначено про відсутність у нього мети здійснення такої діяльності.

З огляду на вказані пояснення, позивач вважає, що діяльність ФГ «Насіння-2» не підпадає під ознаки підприємницької та не є спрямованою на досягнення основної її мети - отримання доходу (прибутку), тобто має ознаки фіктивності відповідно до статті 55-1 Господарського кодексу України, тому звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

За змістом частини першої статті 110 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади; 3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Згідно з підпунктом 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК) контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 67.2 статті 67 ПК контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Статтею 55-1 Господарського кодексу України визначені ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними: зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; незареєстровано у державних органах, якщо обов`язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач вказував про те, що підставою для припинення Фермерського господарства "Насіння-2" є його реєстрація (перереєстрація) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження.

На підтвердження такої позиції, позивач посилався на пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які здійснили реєстрацію та перереєстрацію фермерського господарства без мети здійснення підприємницької діяльності.

Не заперечуючи наведених фактів, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції та звертає увагу на те, що правосуб`єктність Фермерського господарства "Насіння-2" станом на час розгляду справи суттєво змінилася.

Так, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником та керівником Фермерського господарства "Насіння-2" наразі є ОСОБА_5 . Будь-яких відомостей щодо фіктивної перереєстрації Фермерського господарства "Насіння-2" на ОСОБА_5 , відсутність у нього мети здійснення підприємницької діяльності, а також і нездійснення наразі фермерським господарством своєї діяльності вцілому, матеріали справи не містять.

Відтак, наразі доводи позивача про наявність правових підстав для припинення відповідача є передчасними та необґрунтованими.

Посилання скаржника на неподання Фермерським господарством "Насіння-2" податкової звітності з 2016 року колегія суддів відхиляє в силу частини п`ятої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) як такі, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2021 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких

Повний текст постанови складений 11.01.2022.