Справа № 580/5567/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року справа № 580/5567/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 з позовною заявою до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправним рішення відповідача №9 від 02.07.2021 про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно відмовив позивачу у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що надані позивачем докази не підтверджують факту його проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення особи. Вважає, що правомірно відмовив позивачу у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.01.2006, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 08.01.2016.

Згідно адресної довідки №130 (вих. №11/14-1340 від 24.02.2021р.), виданої Калінінським районним відділом Донецького міського управління Міністерства внутрішніх справ Донецької народної республіки, та копії поквартирної довідки від 14.05.2021, виданої в ДНР, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 28.03.2008 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії учнівського квитка № НОМЕР_2 та табеля навчальних досягнень учнів 11-1V класів за 2013-2014 позивач був учнем другого класу Донецької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №12, переведений у третій клас.

У листопаді 2014 року позивач разом з матір`ю ОСОБА_2 перемістилися до м. Черкаси та були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідкою № від 20.11.2014 року.

У подальшому вказану довідку вилучено у ОСОБА_2 і видано нові довідки ВПО №647 від 01.06.2017 на кожного окремо .

Після повернення позивача з матір`ю до м. Донецька довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №647 від 01.06.2017 було скасовано.

У 2021 році позивач закінчив навчання у Муніципальному загальноосвітньому закладі Ліцеї №12 міста Донецька, що підтверджується копією атестата ДС №2101077.Після повернення до міста Черкаси ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про взяття її та ОСОБА_1 на облік внутрішньо переміщених осіб .

19.07.2021 Черкаським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області позивачу видано паспорт громадянина України, місце народження м. Донецьк, Калінінський район, та згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного демографічного реєстру №784198 від 23.07.2021 внесені відомості в Єдиний демографічний реєстр, згідно з якими місце реєстрації відсутнє.

Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради №8 від 18.06.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують факт його проживання на тимчасово окупованій території.

Позивач повторно звернувся із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, до якої додав копію свідоцтва про народження, копію витягу про народження з реєстру актів цивільного стану, копію учнівського квитка про навчання в Донецькій загальноосвітній школі №12, копію табелю, копію РНОКПП, копію поквартирної картки, копію атестату та додатку до нього про закінчення Ліцею №12 в м. Донецьку, копію характеристики зі школи та копію адресної довідки №130.

Розглянувши повторно заяву ОСОБА_1 з наданими додатковими доказами, відповідач прийняв рішення №9 від 02.07.2021 про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлюються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За правилами абз. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону № 1706-VII).

За змістом вказаних приписів обставинами, з яких здійснюється внутрішнє переміщення, є збройний конфлікт, тимчасова окупація, повсюдні прояви насильства, порушення прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, які змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків у зв`язку з вказаними обставинами.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли вказані обставини, на момент їх виникнення.

Згідно наказу Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» датою початку проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей є 07 квітня 2014 року. В той же час м. Донецьк відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 № 1275-р.

Отже підставою для видачі позивачу довідки внутрішньо переміщеної особи є його проживання в м. Донецьку станом на 7 квітня 2014 року.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону № 1706-VII для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Відповідно до абз. 1 ч. 4, абз. 1 ч. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви (абз. 2 ч. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII).

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності (за наявності), документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо) (абз. 3 ч. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII).

Ч. 8 ст. 4 Закону № 1706-VII передбачає, що у разі подання заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі); у разі необхідності - свідоцтво про народження дитини. У разі подання заяви особою, зазначеною в абзацах другому - четвертому частини четвертої цієї статті, додатково подаються: документ, що посвідчує особу заявника; документи, що підтверджують родинні стосунки між дитиною і заявником.

Згідно з абз. 4 ч. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII у передбаченому абз. 3 цієї частини випадку уповноважений орган, визначений ч. 3 цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

Підстави відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи передбачені частиною 10 статті 7 № 1706-VII, а саме: заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

За умовами ч. 9 ст. 4 Закону № 1706-VII порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи врегульований затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - Порядок №509).

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку № 509, який кореспондує положеннями ч. 10 ст. 4 Закону № 1706-VII.

Так, згідно з пунктом 8 Порядку №509 підставами для відмови у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи є:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та фактично проживав станом на 07.04.2014 в м. Донецьку за адресою: АДРЕСА_1 , і навчався у другому класі Донецької загальноосвітньої школи 1-11 ступенів №12.

Вказані обставини підтверджуються копією учнівського квитка № НОМЕР_2 , копією табеля навчальних досягнень учнів 111-1V класів за 2013/2014 р.р., копією адресної довідки №130 (вих. №11/14-1340 від 24.02.2021р.), виданої Калінінським районним відділом Донецького міського управління Міністерства внутрішніх справ Донецької народної республіки, та копією поквартирної довідки від 14.05.2021, виданої в ДНР.

За вказаних обставин позивач є внутрішньо переміщеною особою та має право на отримання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що рішенням від 02.07.2021 №9 позивачу відмовлено у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи на підставі підпунктів 4 та 5 пункту 8 Порядку №509 у зв`язку з тим, що у документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території м. Донецька, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання в м. Донецьку, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку, а докази, надані заявником для підтвердження факту проживання в м. Донецьку, не підтверджують такого факту.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу другого пункту 4 Порядку №509 у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

Перелік документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, передбачений статтею 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Таким документом є зокрема, паспорт громадянина України. водночас свідоцтво про народження вказаним переліком не передбачено.

Судом встановлено, що позивач надав свідоцтво про народження, оскільки паспорт громадянина України отримав після відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи згідно з рішенням №9 від 02.07.2021, отже факт проживання в м. Донецьку має бути підтверджений іншими документами.

Абзац другий пункту 4 Порядку №509 містить перелік таких документів, який не є вичерпним.

Отже надані позивачем копія учнівського квитка № НОМЕР_2 та копія табеля навчальних досягнень учнів 111-1V класів за 2013/2014 р.р. підтверджують факт проживання позивача в м. Донецьку станом на 07.04.2014.

Щодо копій адресної довідки №130 (вих. №11/14-1340 від 24.02.2021р.), виданої Калінінським районним відділом Донецького міського управління Міністерства внутрішніх справ Донецької народної республіки, та поквартирної довідки від 14.05.2021, виданої в ДНР, суд зазначає, що згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже факт існування ні так званої «Донецької народної республіки», ні так званої «Луганської народної республіки» не визнається органами влади України, а окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до закону «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визнані тимчасово окупованими територіями відповідно до постанови ВР «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 №252-VIII.

Проте стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема, у справі «Лоізіду проти Туречиини», у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016).

При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які підтверджують факт проживання позивача на окупованій території у м. Донецьку станом на 07.04.2014, оскільки вони мають істотне значення для реалізації цілої низки прав позивача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За вказаних обставин, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908, 00 грн підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради №9 від 02.07.2021 про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .

Зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (бул. Шевченка, 307, м. Черкаси, 18000, )

прийняти рішення про видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 )

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО