Справа № 640/26754/20
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ :

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві в якому просило визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві № 469 від 31 липня 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу позивача, за змістом якого зазначено, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що у лютому 2020 року до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшло звернення громадянина ОСОБА_1 про порушення суб`єктом господарювання законних прав споживача при нарахуванні плати за послуги теплопостачання.

01 квітня 2020 року Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів було надано Головному управлінню погодження № 15.3-10/2/5493 та зобов`язано здійснити позаплановий захід державного накладу (контролю) в частині захисту прав суб`єкта господарювання фізичної особи про порушення її законних прав суб`єктом господарювання КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за адресою: місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 83/53.

На підставі погодження Держпродспоживслужби № 15.3-10/2/5493 від 01 квітня 2020 року, Головним управлінням було видано наказ № 3833 від 17 липня 2020 року про проведення з 20 липня 2020 року по 31 липня 2020 року позапланового заходу (перевірки) у КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_1 .

Направлення від 17 липня 2020 року № 2676 на проведення заходу надано суб`єкту господарювання 21 липня 2020 року та отримано КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

За результатами перевірки Головним управлінням було складено Акт № 3833-1 від 31 липня 2020 року складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному Акті № 3833-1 від 31 липня 2020 року зафіксовані наступні порушення, суб`єктом господарювання, а саме:

«- відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (п.7 ч. 1 ст. 18), місцева державна адміністрація визначає та встановлює норми споживання у сфері житлово-комунальних послуг здійснює контроль за їх формуванням послуг згідно з п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», укладені та введені в дію (до 01.05.2019 року) зберігають чинність на умовах визначених такими договорами до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами визначеними цим Законом, але не пізніше 01.05.2020 року. Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, може застосовуватися після укладення нових договорів з виконавцями комунальних послуг (за вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

- під час перевірки встановлено, що у КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відсутнє прийняте розпорядження щодо застосування методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, що унеможливлює розрахування норми за місцем загального користування та не враховано обсяг теплової енергії за встановленими (квартирними засобами обліку на централізоване опалення).

- КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» порушено: п. 10 абз. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630». Справлення плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається. Виконавець і споживач не мають право відмовитися від врахувань показників засобів обліку.

- ч. 1 ст. 8 Розділу III Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року № 2119 VIII, рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначених власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги на основі показань вузла комунального обліку відповідної комунальної послуги;

- п. 3.ч.1. ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» 1023-ХІІ - при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

- п. 9 розділу «Тарифи та послуги та їх загальна вартість» договору від 27.12.2016 року №80100

Таким чином встановлено порушення:

- п. 10 абз. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630»;

- п. 1 статті 8 Розділу III Закону України «Про комерційний обік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року №2119 VIII;

- п.3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» 1023-ХІІ;

- п. 9 розділу «Тарифи та послуги та їх загальна вартість» договору від 27.12.2016 року №80100».

Надалі, на підставі викладених вище обставин, Головним управлінням було складено Припис від 31 липня 2020 року № 469, яким зобов`язано провести перерахунки гр. ОСОБА_1 обсягів теплової енергії згідно до встановлення квартирних засобів обліку теплової енергії та повернути грошові кошти гр. ОСОБА_1 за нараховані сплачені обсяги теплової енергії за місця загального користування шляхом зарахування в майбутній період.

Не погоджуючись з вищевикладеними діями та прийнятим уповноваженою особою приписом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (надалі - Правила № 630), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 Правил № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил.

Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Відповідно до статті 1 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності). Вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

В свою чергу, судом було встановлено, що відповідно до звернення ОСОБА_1 зазначено, що у січні 2019 були встановлені індивідуальні лічильники тепла згідно чинного законодавства.

Надалі, з матеріалів справи вбачається, що публічним акціонерним товариством «Київенерго» була розглянута технічна документація споживача, та прийнято лічильник на облік та починаючи з січня 2019 року гр. ОСОБА_1 сплачував за спожиття теплопостачання згідно показників свого теплового лічильника. Жодних претензій споживач не отримував.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно скарги ОСОБА_1 від 21 лютого 2020 року адресованої начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві Рубану Олегу Миколайовичу вбачається, що у листопаді 2019 року ОСОБА_1 було отримано лист позивача від 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550 з вимогою «надати акт обстеження із відповідним виконанням до п.4 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою КМ України від 10 жовтня 2018 р. № 829, попри надання ОСОБА_1 всіх витребуваних документів, проте лічильник споживача було знято з обліку».

З аналізу вказаного вище листа, судом встановлено, що позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 (надалі - Порядок № 829), згідно якого регламентовано процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, та спираючись на приписи якого, позивачем було знято з обліку лічильник ОСОБА_1 , у зв`язку з нібито, за твердженнями позивача, наявності порушень вказаного Порядку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що лічильник гр. ОСОБА_1 був встановлений у січні 2019 тобто після набрання чинності Порядоку № 829, на який посилається Позивач, а саме який набрав чинності 24 жовтня 2018 року.

Крім того, суд звертає увагу, що до свого звернення гр. ОСОБА_1 було додано затверджені директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» Технічні умови на встановлення квартирного засобу обліку спожитої теплової енергії у квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до якого був наданий Акт обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії згідно Постанови від 10 жовтня 2018 року № 829 Київ» за адресою АДРЕСА_1 , з аналізу якого чітко вбачається, що відповідно до висновку цього акту, встановлена можливість встановлення теплового лічильника, та визначено технічну можливість встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії.

Крім того, суд звертає увагу, що у січні 2019 року, було складено акт прийняття на комерційний облік вузла обліку енергії для потреб опалення окремого приміщення який був також долучений до скарги гр. ОСОБА_1 датований 08 лютого 2019 року.

Вказані вище документи були надані до КП «Київтеплоенерго» та відповідно до яких, останнім було взято на облік відповідний лічильник.

Відповідно до листа № 30/1/1/4550 від 04 жовтня 2019 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурного підрозділу «Енергозбут» вбачається, що КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення з 01.05.2018, та повідомлено споживачу, що у випадку не надання акту, КП «Київтеплоенерго» буде змушено здійснювати нарахування за спожиту послугу з централізованого опалення без урахування показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, що в черговий раз свідчить про те, що КП «Київтеплоенерго» було прийнято на облік вказаний вище лічильник, при цьому, з вказаних вище обставин з урахуванням Порядку № 829.

Тобто, з викладеної обставини вбачається, що саме позивачем, як контролюючим суб`єктом була розглянута технічна документація та у січні 2019 року прийнято лічильник на облік саме Позивачем.

При цьому, з наданих до матеріалів справи документів, жодних претензій споживач не отримував до отримання ним листа вимоги від СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550, водночас лише після надання наявних усіх документів гр. ОСОБА_1 та після отримання саме цього листа лічильник останнього було знято з обліку.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи та викладених у відзиві аргументів вбачається, що гр. ОСОБА_1 сплачував за спожите теплопостачання згідно показників свого теплового лічильника до отримання від позивача листа № 30/1/1/4550 від 04 жовтня 2020 року, що на переконання суду свідчить про те, що індивідуальний лічильник тепла позивачем був прийнято на облік згідно доданих споживачем документів.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що посилання позивача на Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії № 829 та нібито його порушення недоречні та протирічать дійсним обставинам справи, оскільки, як було встановлено вище, лічильник ОСОБА_1 був встановлений та прийнятий вже після вступу в законну силу вказаного порядку. До того ж, відповідно до вказаних вище Актів вбачається, що такий лічильник був прийнятий на облік у відповідності до вимог Порядку № 829.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що з аналізу Порядку № 829 вбачається, що останній не передбачає порядку зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік після набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами.

При цьому, суд наголошує, що жодною нормою чинного законодавства, на які посилається позивач, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку та відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, та після набрання чинності Порядку № 829.

Вищезазначене судом, підкріплюється пунктом 12 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270, яким чітко визначено: «Не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії).»

Тобто, з викладеного вбачається, що навіть у разі здійснення реконструкції, капітального ремонту будівлі (без заміни вузла обліку) повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку не проводиться.

Крім того, варто звернути увагу, що як вже було зазначено вище, після отримання листа КП «Київтеплоенерго» від 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550 лічильник споживача було знято з обліку.

Вказане дає підстави для висновку, що лічильник був взятий на облік КП «Київтеплоенерго», а вказані вище обставини свідчать про те, що на підставі показань споживача проводились нараховування плати за користуванням послугою теплопостачання до моменту його зняття з обліку листом КП «Київтеплоенерго» від 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550, при цьому, суд зауважує, що як вже встановлено вище, вказаний лічильник брався позивачем на облік вже після вступу до законної сили Порядку № 829, тобто відповідно до норм чинних на момент взяття на облік.

Отже, з урахування встановлених обставин, суд приходить до висновку про порушення позивачем абзацу 2 пункту 10 Правил № 630, відповідно до якого справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом 5 пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

З огляду на вищевикладене, відповідач при проведенні позапланової перевірки та винесенні оскаржуваного припису від 31 липня 2020 року № 469 керувався чинним законодавством, діяв в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на лист Міністерства розвитку громад та територій України роз`яснює від 11 лютого 2020 року № 7/9.3.1/2349-20, в кому останній звертає увагу, що оснащення окремих жилих та нежилих приміщень вузлами розподільного обліку теплової енергії регулюється Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженим постановою ІСМ України від 10 жовтня 2018 року №829, Порядок оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затверджений Наказом 09.08.2018 № 205, Порядок прийняття приладу обліку на абонентський облік, затверджений Наказом 12 жовтня 2018 року № 270, та в якому зазначено наступне:

«Порядок № 829 визначає процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, інформацію, яка має бути зазначена в акті обстеження внутрішньобудинкової системи опалення для визначення можливості встановлення вузлів розподільного обліку.

При цьому слід зауважити, що технічна можливість визначається перед встановленням вузлів розподільного обліку.

Отже, на вже встановлені відповідно до проектів прилади розподільного обліку теплової енергії, які прийнято на абонентський облік до затвердження Порядку, складання акту про технічну можливість їх встановлення Порядком не вимагається».

З викладеного вбачається, що Міністерство розвитку громад та територій України наділене повноваженнями щодо затвердження, зокрема, нормативно-правових актів з питань архітектурно-будівельного контролю та нагляду, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у сфері забезпечення енергетичної ефективності будівель та надання роз`яснення щодо реалізації державної політики у відповідних сферах, а тому дане роз`яснення є належним та допустимим доказом щодо протиправності дій КП «Київтеплоенерго» відносно мешканців міста Києва.

Щодо тверджень позивача, що відповідно до правоустановчих документів КП «Київтеплоенерго» не є універсальним правонаступником ПАТ «Київенерго», адже відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України та договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 № 602-18, наразі позивач набув право вимоги лише на заборгованість, а індивідуальні лічильники тепла були взяті на абонентський облік не КП «Київтеплоенерго», а ПАТ «Київенерго», суд зазначає наступне.

Відповідно до направлення на проведення заходу від 17 липня 2020 року № 2676, Головним управлінням у позивача з 20 липня 2020 року по 31 липня 2020 року проводився захід державного нагляду (контролю) на предмет дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при надані послуг з питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний, зокрема, надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону

Так, як вже було встановлено судом вище, Головним управлінням 31 липня 2020 року відносно позивача складено Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів № 3833-1 та зазначено детальний опис виявленого порушення.

Суд звертає увагу, що відповідно до пояснень позивача від 23 липня 2020 року про виконання перевірки наданих під час перевірки, Головному управлінню не надано жодного доказу, що відповідно до правоустановчих документів КП «Київтеплоенерго» не є універсальним правонаступником ПАТ «Київенерго», та позивач набув право вимоги лише на заборгованість.

З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що такі твердження та обґрунтування було зазначено позивачем лише у своїй відповіді на відзив, та не було зазначено та надано доказів на підтвердження такої обставини під час перевірки, що дає підстави для висновку, що відповідачем було вірно встановлено порушення, що визначені в Акті перевірки № 3833-1 та приписі від 31 липня 2020 року № 469.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи № 640/26754/20 не містять жодного належного, допустимого доказу, зокрема, актів обстеження щодо технічної неможливості встановлення вузлів розподільного обліку за адресою: вулиця Галицька, 10, квартира 58.

При цьому, суд вважає безпідставним доданий позивачем акт обстеження (без номеру) житлового будинку за адресою: вулиця Галицька, будинок 10 складений та підписаний заступником начальника районного відділення збуту № 7 СП «ЕНЕРГОСБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» М.М. Федчук, головним інженером КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» В.П. Музиченко, начальником дільниці № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» Г.М. Байлик, акт обстеження від 22 листопада 2019 року № 278 підписаний фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 04 грудня 2019 року та акт обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії згідно Постанови від 10 жовтня 2018 року № 829, за адресою: АДРЕСА_3 , складений товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Семпал Ко ЛТД» підписаний ПП ОСОБА_4 , з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 829, технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.

Отже, з викладеного вбачається, що Порядок № 829 передбачає, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів. Саме цим суб`єктом складається акт обстеження, у якому зазначається висновок про можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії, або її відсутність. При цьому, якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, то зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення.

В свою чергу, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району місті Києва» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не є суб`єктами господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів та відповідно не мають повноваження складати акти обстеження щодо технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії.

Посилання позивача на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року по справі № 759/13222/20 не беруться до уваги, оскільки судом було встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року було скасовано вказане рішення та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Начальника Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві Рубана Олега Миколайовича, Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови № 129 від 11 червня 2020 року - в повному обсязі.

Щодо рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 липня 2020 року, постанови Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у справі 754/2479/20, рішення Дарницького районного суду місті Києва від 16 липня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 753/2748/20, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З аналізу вказаних вище рішень, судом встановлено, що обставини, які встановлені судом першої та апеляційної інстанцій, на переконання не можуть вважатись такими, що співпадають із предметом спору у справі № 640/26754/20, твердження позивача, що предметом розгляду у справах № 754/2479/20 та № 753/2748/20, є аналогічна ситуація, не можуть вважатись обґрунтованими та беззаперечними.

Необхідно зазначити, що є ряд обставин, які не дозволяють розглядати ці справи, як такі, що мають аналогічні обставини:

1. Відповідно до пункту 4 Порядку № 829 технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку визначається під час його обстеження, за результатами якого суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів складається акт обстеження у довільній формі.

Тобто, технічна можливість або неможливість встановлення вузла розподільного обліку не встановлюється за результатами аналогії чи порівняння з іншими індивідуальними лічильниками інших споживачів.

2. Лічильники тепла в квартирах були встановлені в різний час та при різних обставинах.

3. Обставини справи № 754/2479/20 та № 753/2748/20 безпосередньо стосуються квартири споживача, в будинку, який розташований в іншому районі та не є ідентичними до тих, за якими було винесено оскаржуваний припис № 469 від 31 липня 2020 року, оскільки стосуються двох різних будинків.

4. Справи № 754/2479/20 та № 753/2748/20 розглядались судами за правилами цивільного судочинства за позовом про захист прав споживачів. При цьому, згідно статті 8 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона обов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не було представлено будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх тверджень, а тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю позовних вимог.

5. У справах № 754/2479/20 та № 753/2748/20 Головне управління Держспоживслужби в м. Києві не є стороною.

Крім того, суд звертає увагу, що у вказаних вище справах, предметом судового спору не було питання правомірності розпорядчих документів, винесених суб`єктами владних повноважень.

Таким чином, беручи до уваги викладені вище обставин та керуючись приписами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що обставини, встановлені рішеннями судів у цивільних справах № 754/2479/20 та № 753/2748/20 що набрало законної сили, не є підставою для звільнення від доказування обставин у справі № 640/26754/20.

Щодо подібності правовідносин Верховний Суд України, постанова від 29 березня 2017 року у справі № 444/2909/15-ц визначив, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Отже, з вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку, що підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також правове регулювання спірних відносин у справі № 640/26754/20 не є подібними до правовідносин у вказаних вище справах, в яких відповідач не є стороною.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.О.Сорочко

суддя В.В.Файдюк