Справа № 946/9772/21
Суддя: Пащенко Т. П.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/9772/21
Провадження № 2-а/946/38/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю: секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Каврина М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Відділ організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕГА №495740 від 07.11.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2021 року старшим лейтенантом поліції відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області Нікшич Б.О. було винесено постанову серії ЕГА №495740 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП в розмірі 3400,00 грн. Позивач вказує, що із постановою серії ЕГА №495740 від 07.11.2021 року він не згоден, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Постановою старшого лейтенанта поліції відділу організації несення служби в м.Ізмаїл УПП в Одеській області Нікшич Б.О. від 07.11.2021 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, а саме: 07.11.2021 року о 07 год. 05 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в м.Ізмаїлі за адресою: вул.Кишинівська,112, здійснив виклик на спеціалізовану лінію 102 та повідомив, що екіпаж патрульної поліції переїхав ногу заявнику, хоча такого факту насправді не було. Позивач вказує, що дійсно 07.11.2021 року приблизно о 07 год. 05 хв. він, рухаючись по вул.Кишинівська, мав намір перейти вул.Кишинівська на пішохідному переході та дійшов до просп.Миру (непарна сторона вулиці), і почав рух по пішохідному переходу для перетину вулиці Кишинівська на інший бік вулиці Кишинівська. Дійшовши середини пішохідного переходу, екіпаж патрульної поліції, який рухався по просп.Миру та повернув на вул.Кишинівську зробив наїзд на ногу позивача. На зауваження позивача щодо наїзду на його ногу, працівники патрульної поліції все заперечували та повідомили, щоб позивач зателефонував на спецлінію 102, що й було зроблено позивачем. На місце пригоди приїхав інший екіпаж, який і склав вищезазначену постанову. Крім того, в постанові зазначено, що позивач перебував в стані алкогольного сп`яніння, що не відповідає дійсності . Будь-якого огляду на стан сп`яніння не проводилось. З огляду на зазначене, позивач просить постанову серії ЕГА №495740 від 07.11.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ст. 183 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 3400,00 грн. скасувати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки особа, яка складала протокол не розібралася з ситуацією та прийняла не правомірне рішення. Наполягав на тому, що коли він перебував на пішохідному переході автомобіль патрульної поліції заднім правим колесом переїхав йому ногу, однак пошкоджень та синців в результаті наїзду не було, оскільки наїзд був по краю ноги.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву, яким просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 07.11.2021 року о 07 год. 05 хв. під час виконання своїх службових обов`язків «ОКЕАН-8103» отримали виклик на гарячу лінію 102 «ДТП з потерпілим» від гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу того, мовою оригіналу: «патрульна поліція №7383 ОСОБА_2 на пішохідному переході наїхав на заявника ногу, який переходив дорогу. Зі слів заявника швидка не потрібна» (підтверджується витягом з ІПНП). Прибувши на місце події, було виявлено заявника ОСОБА_1 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та стверджував, що автомобіль патрульної поліції наїхав йому на ногу. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу ГУНП в Одеській області та додаткові екіпажі патрульної поліції. Сам позивач відмовився від госпіталізації та допомоги «Швидкої допомоги» та з відеозаписів вбачається, що гр. ОСОБА_1 добре себе почуває та не скаржиться на болі у нозі. Медичний акт щодо завданої тяжкості тілесного ушкодження не складався. Під час ознайомлення позивача з відеозаписами зі службового відеореєтратора, який знаходиться в службовому автомобілі, було встановлено відсутність факту наїзду патрульного автомобіля на гр. ОСОБА_1 , а тому, відсутній факт «ДТП з потерпілим». Під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмове пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача інспектором патрульної поліції Нікшич Б.О. було винесено постанову серії ЕГА №495740 від 07.11.2021 року зі змістом якої позивача ознайомлено та роз`яснено права та строки її оскарження. Отримувати копію постанови позивач відмовився, що підтверджується у відповідній графі постанови надпис «Від підпису відмовився». Також, у зв`язку з не згодою позивача щодо прийнятого рішення відносно нього, він намагався вирвати та розірвати складену відносно нього постанову серії ЕГА №495740 від 07.11.2021 року. Своїми діями ОСОБА_1 підриває авторитет правоохоронних органів, ефективність роботи патрульної поліції, швидкого реагування на виклик на гарячу лінію «102» та якість роботи поліцейських, навмисно здійснюючи завідомо неправдивий виклик поліції. Всі наведені позивачем у позовній заяві підстави спростовуються відеозаписами з портативних нагрудних камер поліцейських та зі службового відеореєстратора. Відеозапис правопорушення зі службової нагрудної камери поліцейського, отриманий з дотриманням приписів ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». В обґрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення. В той же час, відповідачем надано відеоматеріали та інші докази, котрі підтверджують наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Таким чином, представник відповідача вказує, що в діях гр. ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Інспектор мав всі законні підстави для складання постанови про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП серії ЕГА №495740 від 07.11.2021 року відносно позивача, постанова обґрунтована та складена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

В судовому засіданні представник третьої особи Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області Каврин М.Д. повідомив, що він, виїжджаючи на виклик з приводу бійки, керував автомобілем патрульної поліції та рухався по проспекту Миру, при повороті на вулицю Кишинівську відчув удар в праву сторону автомобіля та зупинився. Залишив вирішення спору на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 07.11.2021 року інспектором 1 взводу 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеської області старшим лейтенантом поліції Нікшич Б.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №495740 від 07.11.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ст.183 КУпАП за те, що 07.11.2021 року близько 07 год. 05 хв. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик на спецлінію 102 та повідомив про те, що йому на пішохідному переході наїхали на ногу, хоча цього факту насправді не було (а.с.4).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у вигляді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП України, полягає в тому, що дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу: правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі №357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23.10.2019 року.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, 07.11.2021 року ним здійснено виклик поліції з приводу того, що, на його думку, на пішохідному переході по вул. Кишинівській в м. Ізмаїлі Одеської області екіпаж патрульної поліції наїхав йому на ногу, дані обставини також підтверджуються відеозаписами з відео регістраторів, наданими відповідачем.

Зазначене повідомлення ОСОБА_1 було оброблено оператором 102 ОСОБА_3 07.11.2021 року о 07:04:45 та відправлено на місце події патруль ОКЕАН-8103 УПП Д/Н6484 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, що підтверджено витягом (а.с.28).

Як вбачається з відеозапису відеореєтратора автомобілю патрульної поліції під керуванням ОСОБА_2 , автомобіль рухався по проспекту Миру в м. Ізмаїл та здійснюючи поворот на право виїжджав на вул. Кишинівську по середині проїжджої частини, не далеко від пішохідного переходу, знаходився ОСОБА_1 , який йшов назустріч автомобілю патрульної поліції, який здійснював маневр об`їзду ОСОБА_1 та зупинився. ОСОБА_1 при цьому не намагався перейти дорогу.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 , що автомобіль патрульної поліції наїхав йому правим заднім колесом на ногу, оскільки з відеозапису вбачається, що позивач знаходиться збоку від автомобілю, а саме по праву сторону, отже він переходив по пішохідному переходу в правий бік вулиці Кишинівської, а автомобіль патрульної поліції рухався та зробив маневр об`їзду ОСОБА_1 у ліву сторону.

Крім того, на відео ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції про те, що він вживав алкогольні напої та необхідності у медичної допомозі не має. Також у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що синців та інших пошкоджень ноги у нього не було, що також спростовує доводи позивача щодо наїзду йому на ногу автомобілем патрульної поліції.

Тому, суд критично ставиться до твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, оскільки з відео вбачається, що позивач викликав поліцію на гарячу лінію 102 необґрунтовано, вживаючи перед цим алкогольні напої, за відсутності будь-яких порушень з боку працівників поліції. Вказані дії суперечать меті існування лінії «102» та не можуть бути визнанні обґрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам.

Отже, повідомлення позивача не потребувало виїзду наряду поліції на місце події.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача спростовуються наведеним вище та наявними у матеріалах справи доказами, нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення за статтею 183 КУпАП, яка встановлює адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

В даному випадку відповідачем належним чином складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, оскільки вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП доведена в повному обсязі, ним завідомо неправдиво викликано поліцію, відповідачем надано допустимі, достовірні та достатні докази, які підтвердили правомірність оскаржуваної позивачем постанови, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Відділ організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11 січня 2022 року.

Суддя: Т.П.Пащенко