Справа № 320/13192/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Парінова А.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року, прийнятого у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Головного управління ДПС у Київській області, Начальника Києво-Святошинського управління Головного управління Державної податкової служби у Київській області Берегового Сергія Анатолійовича про визнання незаконним та скасування рішення, визнання бездіяльності та дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, Начальника Києво-Святошинського управління Головного управління Державної податкової служби у Київській області Берегового Сергія Анатолійовича в якому просило суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення (лист) від 14.05.2020, підписаного Начальником Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області Береговим С.А. на бланку відповідача;

- визнати незаконною з 20.05.2020 бездіяльність відповідача, яка полягає у незбирані, невнесенні, не обробці та не зберіганні інформації з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період - календарний місяць квітень 2020 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Аніка»;

- зобов`язати відповідача внести до баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, інформацію з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць квітень 2020 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Аніка»;

- визнати незаконними дій начальника Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області Берегового С.А., які полягають у підписанні ним листа ГУ ДПС у Київській області від 14.05.2020.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано незаконною з 20.05.2020 бездіяльність Головного управління ДПС у Київській області, яка полягала у незбирані, невнесенні, не обробці та не зберіганні інформації з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць квітень 2020 року з додатками та доповненнями до неї товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка»;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області внести до баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем інформацію з одержаної податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць квітень 2020 року з додатками та доповненнями до неї товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка»;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» судові витрати розмірі 2 802,67 грн. (дві тисячі вісімсот дві грн. 67 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС подало апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №320/13192/20 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «Аніка» відмовити повністю.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції здійснено поверхневий аналіз наявних в матеріалах справи доказів, що призвело до неврахування правової позиції відповідача.

Відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду від 23.10.2020 по справі №810/5264/15, від 21.08.2018 у справі №810/3508/17, від 30.01.2019 у справі №826/3793/17, від 18.06.2019 по справі №810/1702/18.

Відповідач звертає увагу, що 16.12.2016 ТОВ «Аніка» анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість, з огляду на що, на момент подання декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року, позивач був позбавлений індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість. Отже, з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесені сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних. Відтак на момент подання ТОВ «Аніка» податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року даний платник не був платником ПДВ, що унеможливлює прийняття поданої товариством податкової декларації з податку на додану вартість.

Крім того, лист Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області від 14.05.2020 б/н не є рішенням, як зазначає у свої позовних вимогах позивач, а є листом - повідомленням, яким повідомлено позивача, що згідно ст. 184 Податкового кодексу України подання податкової декларації з ПДВ позивачем за квітень 2020 року не передбачено законодавством у зв`язку з наявністю рішення про анулювання його свідоцтва ПДВ від 16.12.2016 №299.

Також, ГУ ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС просить замінити відповідача у даній справі його правонаступником.

08.12.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Щодо клопотання ГУ ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС заміну відповідача у даній справі на його правонаступника, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 №893 (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Київській області.

Згідно з абз. 3 п. 2 Постанови №893, територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Київській області.

Згідно з наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 Постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи Наказ №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру, 19.10.2020 внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Таким чином, з 19.10.2020 Головне управління ДПС у Київській області перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 до Єдиного державного реєстру внесено запис про створення Головного управління ДПС у Київській області в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у Київській області () нормативним актом передані Державній податковій службі України, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме: Головне управління ДПС у Київській області () на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у Київській області ().

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, враховуючи вище викладені норми законодавства та з`ясовані колегією суддів обставини, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та, як наслідок наявність підстав для його задоволення.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Аніка», ідентифікаційний код 33077997, місцезнаходження: 08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Територія технікуму, буд. 16, зареєстроване як юридична особа 03.08.2004, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0000036.

ТОВ «Аніка» подало до Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 року з додатками №№2, 3, 4, 5 та доповненням до податкової декларації з податку на додану вартість у формі листа вих. №83/05-20 від 14.05.2020, які отримано контролюючим органом 14.05.2020, про що свідчить відмітка про отримання з попередженням про можливість відмови у прийнятті на податковій декларації та додатках до неї.

Відповідач листом від 14.05.2020 б/н повідомив про відсутність у позивача обов`язку подання податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року в зв`язку анулюванням ТОВ «Аніка» з 16.12.2016 статусу платника ПДВ на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Вважаючи відмову у прийнятті вказаної податкової декларації протиправною, ТОВ «Аніка» звернулось з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що контролюючий орган не має права не приймати фактично отриману податкову декларацію у разі її відповідності статті 48 Податкового кодексу України, оскільки прийняття податкової звітності є обов`язком контролюючого органу. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Аніка».

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На виконання ст. 48 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Пункти 48.1. - 48.3. ст. 48 ПК України встановлює, що форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпункт 48.5.1 п. 48.5. ст. 48 ПК України податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність накладеного на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки платника податку.

Згідно п. 48.7. ст. 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

На виконання п. 49.1. ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

За приписами абз. 1 п. 49.2. ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до п. 49.3. ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги».

Як вбачається з абз. 5 п. 49.3. ст. 49 ПК України, єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Пункт 49.4. ст. 49 ПК України встановлює, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до пунктів 49.8. - 49.11. ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, протягом п`яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Проаналізувавши вказана норми, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що статтею 49 Податкового кодексу України передбачено два варіанти дій, які зобов`язаний вчинити контролюючий орган у разі подання платником податків податкової декларації з ПДВ, а саме: прийняти або відмовити у прийнятті податкової звітності. Контролюючий орган не має повноважень щодо надання платнику податків будь-яких роз`яснень щодо поданої ним податкової звітності з ПДВ.

Так, підставою для відмови у прийнятті податкової декларації, згідно пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, є виключно допущення платником податків порушень вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу при її заповненні, тобто відсутність в ній обов`язкових реквізитів.

Крім того, як вірно зауважено судом першої інстанції, зміни у п. 49.11 ст. 49 ПК України щодо обов`язку контролюючого органу у наданні платнику податків письмового повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації у випадку недотримання платником податків вимог абзаців першого-третього пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України (щодо подання контролюючому органу податкових декларацій в електронній формі), внесено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-IX, який набрав чинності 23.05.2020, тобто після відмови відповідача у прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за квітень 2020 року.

Сторонами у справі не заперечується, що листом від 14.05.2020 б/н було повідомлено ТОВ «Аніка», що згідно ст. 184 ПК України подання податкової декларації з ПДВ позивачем за квітень 2020 року не передбачено законодавством. Втім таке роз`яснення відповідача призвело до відмови в прийнятті поданої декларації, отже тезу апеляційної скарги про те, що ГУ ДПС у Київській області не відмовляло позивачу у прийнятті декларації є необґрунтованою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач помилково посилається на правові висновки Верховного Суду від 23.10.2020 по справі №810/5264/15 за позовом ТОВ «Аніка» до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії. Оскільки у даній справі підставою відмови у прийнятті поданої декларації стало подання її у паперовій формі замість електронної. Натомість у даній справі в оскаржуваному листі відповідач послався на те, що позивач не має підстав для подання податкової декларації платника ПДВ, оскільки його свідоцтво платника даного податку анульовано в 2016 році.

Втім, як вірно зауважив суд першої інстанції, статтею 49 Податкового кодексу України не передбачено повноважень контролюючого органу на відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість у разі анулювання платнику податків реєстрації платником ПДВ, зокрема, у вигляді відмови податкового органу прийняти податкову звітність.

Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №810/2420/17, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Аніка». Вказане рішення набрало законної сили 14.09.2018. Отже посилання відповідача на вказані обставини у листі від 14.05.2020 є безпідставним.

Також, як підтверджено матеріалами справи, податкова декларація ТОВ «Аніка» за квітень 2020 року, має всі реквізити, встановлені статтею 48 ПК України, та за формою відповідає наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість».

Таким чином, враховуючи, що подана позивачем податкова декларація з ПДВ за квітень 2020 року відповідає вимогам статті 48 ПК України, а податковим органом не було вчинено дій, передбачених статтею 49 ПК України щодо її прийняття, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність неприйняття контролюючим органом податкової декларації ТОВ «Аніка» з податку на додану вартість за квітень 2020 року з додатками та доповненнями до неї.

Зважаючи на те, що оспорюване рішення суду першої інстанції не оскаржується сторонами в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, колегія суддів не надає оцінки рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов