Справа № 460/3936/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/3936/21 пров. № А/857/20523/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово-технічних виробів" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року, прийняте суддею Недашківською К.М., в м.Рівне, в порядку письмового провадження, у справі № 460/3936/21 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово-технічних виробів" про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з приватного акціонерного товариства Дубенський завод гумово-технічних виробів суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року у загальному розмірі 213061 грн. 94 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, повинні вносити до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій. Відповідач свого обов`язку по своєчасній сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком не дотримувався. Відтак, витрати по сплаті пільгових пенсій за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року у загальному розмірі 213061 грн 94 коп залишились невідшкодованими.

В подальшому, позивачем подана заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за період з листопада 2020 року по березень 2021 року у загальному розмірі 162049 грн 06 коп.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства Дубенський завод гумово-технічних виробів на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму заборгованості зі сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з листопада 2020 року по березень 2021 року у загальному розмірі 162049 грн 06 коп.

Приватне акціонерне товариство "Дубенський завод гумово-технічних виробів" подав апеляційну скаргу, з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позивач немає достатніх повноважень на подачу позову про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат па виплату га доставку пільгових пенсій. Порядок сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України Про пенсійне забезпечення, жодним із законів чи підзаконних нормативно-правових актів не визначено. Вказує на те, що на час звернення до суду із вказаним позовом порядок стягнення заборгованості по сплаті збору на обов`язкове державне пенсійне страхування зі страхувальників визначений лише п.8 Інструкції № 21-1. Відповідно до пп.8.2 Інструкції № 21-1, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; б) якщо страхувальник має на кінець звіяного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені. У випадку а вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки. У випадках, визначених підпунктами б та/або в цього пункту, вимога надсилається протягом п`яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати страхових внесків (заборгованість зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені). Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Іншого порядку стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в тому числі наведених вище витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у разі несплати їх страхувальниками у добровільному порядку до 25-го числа поточного місяця, чинним законодавством не визначено.

Також зазначає, що станом на час звернення позивача до суду із вказаним позовом, ані Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ані Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 400/97) не визначено право Пенсійного фонду України звертатись до суду з позовом про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Відтак, позовні вимоги позивача заявлені поза межами наданих йому повноважень.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарга та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що приватне акціонерне товариство Дубенський завод гумово-технічних виробів знаходиться на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

У відповідача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що віднесені до списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України та на посадах, які дають право на вихід на пенсію на пільгових умовах працювало ряд працівників, які вийшли на пенсію на пільгових умовах за пунктом а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XI від 05.11.1991.

За даними податкового обліку відповідач не є платником єдиного податку четвертої групи.

Позивач надсилав на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджується наявність у відповідача зобов`язання по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій пенсіонерам за період з листопада 2020 року по березень 2021 року у загальному розмірі 162049,06 грн.

Факт виплати пільгових пенсій підтверджений витягами із списків на зарахування пенсій на поточні рахунки пенсіонерів в банківських установах (а.с. 14 24).

У добровільному порядку фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за період з листопада 2020 року по березень 2021 року у загальному розмірі 162049 грн 06 коп. відповідачем сплачені не були.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених на пільгових умовах за період з листопада 2020 року по березень 2021 року в розмірі 162049 грн 06 коп., відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, а тому така підлягає стягненню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XI (далі Закон № 1788-XI) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До таких категорій віднесено працівників, що зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пунктом б цієї статті)

Вказана стаття, крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, у редакції до 17.02.2000, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XI від 05.11.1991.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України № 1461-III від 17.02.2000 порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено шляхом виключення зі статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XI від 05.11.1991 відповідної регулюючої норми, а порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій було врегульовано шляхом введення окремого виду збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у Закон України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування № 400/97 від 26.06.1997 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій відповідно до пунктів б -з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 Закону № 400/97 платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: 1) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; 2) філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Згідно пункту 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про пенсійне забезпечення до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

- підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

- за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України ) та відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (пункт 1); працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт 2).

Отже, пенсії на пільгових умовах, які призначались відповідно до пунктів а та б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XI від 05.11.1991, до дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII від 03.10.2017, після набрання ним чинності призначаються відповідно до пунктів 1 та 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09.07.2003.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV визначено, що підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, призначених на пільгових умовах, за раніше діючим порядком.

Процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1.

Пунктом 6.2., 6.4., 6.7. цієї Інструкції передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 2Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Позивач надсилав на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, складені з дотриманням вимог Інструкції № 21-1, що підтверджено наявними у справі доказами, які досліджувались судом першої та апеляційної інстанції. Розмір сум відшкодування фактичних витрат на витрату та доставку пенсій визначено позивачем з дотриманням вимог Закону № 1058-IV та Інструкції № 21-1.

Щодо покликання відповідача на відсутність вимоги про сплату боргу, то суд апеляційної інстанції зазначає, що надіслання такої вимоги може мати місце лише у випадку наявності заборгованості із сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сум штрафних санкцій, натомість, стягнення заборгованості з витрат на виплату і доставку пільгових пенсій здійснюється за самостійною процедурою, визначеною розділом 6 Інструкції № 21-1, без надіслання вимоги про сплату боргу.

Доводи апелянта щодо відсутності у позивача повноважень на стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, колегія суддів відхиляє, адже підпунктом 3 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі Положення), Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управлінь Фонду щодо стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області наділене повноваженнями щодо звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року у справі № 460/3936/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула