Справа № 171/1579/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 січня 2022 року Справа №171/1579/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 171/1579/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Солар Енерджі Компані» про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 171/1579/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Солар Енерджі Компані» про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

11.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 171/1579/19, у якій просять:

- визнати протиправним та скасувати п. 2,4 Рішення № 956 та № 975, прийнятих на 26 сесії VIII скликання 13.12.2021 року Апостолівською міською радою під головуванням Оса А.П. , а також протиправність відмов начальника управління ДКСУ в Апостолівському районі Люсік Н.Г в прийнятті до виконання виконавчих листів № 171/1579/19, виданих Дніпропетровським окружним адміністративним судом 06.02.2020 року та законність повного розпорядження бюджетом громади виконкомом.

Дослідивши матеріали заяви, при розгляді заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи (ч. 3 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

У разі невідповідності заяви вказаним вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду, в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із обов`язкових документів, що додається до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, передбачений ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України є документ про сплату судового збору.

Однак до заяви не додано квитанцію про сплату судового збору.

У свою чергу, як визначено в ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 2 вказаного Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, подана у цій справі, в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, заява до передбаченого ч. 2 ст. 3 Закону "Про судовий збір" вичерпного переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

З системного аналізу викладених положень, видно, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України "Про судовий збір".

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивачів, закріплених у ст. 5 Закону "Про судовий збір", пільг позивачі не надали.

Втім, позивачами, в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення їх від сплати судового збору не зазначено.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про судовий збір" передбачена сплата судового збору за подання заяв, пов`язаних із виконанням судових рішень.

Таким чином, заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання заяви в порядку виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи те, що подана позивачами, в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, заява не відповідає вимогам, визначеним п. 9 ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням чого останню слід повернути позивачам, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України відображені також у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року у справі № 807/220/18 (провадження №К/9901/6667/19) та у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 0240/2226/18-а (провадження №К/9901/32201/19).

З огляду на викладене, заява позивачів не відповідає критеріям, визначеним в п. 9 ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Враховуючи, що заявником не дотримано в повній мірі вимоги ч.ч. 2-3 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд робить висновок, що така заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 171/1579/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Солар Енерджі Компані» про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути заявникам.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський