Справа № 380/7268/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7268/21 пров. № А/857/17262/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року, головуючий суддя - Коморний О.І., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Річман» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2021 року позивач - ТзОВ «Річман» звернулося в суд з позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.01.2021 року №1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно даних Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним станом на 31.03.2021 року у ТзОВ "Річман" наявна ліцензія на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), місце зберігання: УКРАЇНА. ЛЬВІВСЬКА ОБЛ., М. ЛЬВІВ ЗАЛІЗНИЧНИЙ Р-Н. вулиця Авіаційна, буд. 7, Реєстраційний номер ліцензії №2000903, термін дії з 26.05.2020 року до 26.05.2025 року. Вказувало, що 14.12.2020 року позивачем направлено на адресу ГУ ДПС у Львівській області лист-повідомлення вих. №14/12 від 14.12.2020 року відповідно до якого позивач повідомив контролюючий орган про те, що ТзОВ "РІЧМАН" у період з 01.04.2020 року по 31.05.2020 року не використовувало резервуар для зберігання нафтопродуктів (у цей період резервуар був законсервований), а підприємство заправляло кожен із наявних орендованих транспортних засобів на відповідний об`єм дизельного палива, залежно від обсягу поставки, а саме - транспортні засоби КАМАЗ (спеціалізовані вантажні самоскиди). Також відповідним листом позивач додатково повідомив відповідача, що використовує пальне для забезпечення внутрішніх потреб господарської діяльності підприємства. При цьому, в результаті проведення фактичної перевірки відповідачем встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВД ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: зберігання пального без наявності діючої ліцензії. Відтак оскаржене податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню з підстав допущених порушень при проведенні перевірки та відсутності порушень позивачем вимог чинного законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 14 січня 2021 року Головного управління ДПС у Львівській області.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази використання пального для власних потреб, без зберігання палива за місцем перевірки. Так, позивачем, не надано будь-яких доказів щодо руху палива та його використання. Позивачем не надано та не підтверджено відповідними доказами кількості надходження палива та його залишку, фактичні об`єми використання палива позивачем у своїй господарській діяльності. Тобто, позивачем не підтверджено, що юридична особа має можливість без ліцензії на зберігання пального використовувати паливно-мастильні матеріали.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Начальником управління контролю за підакцизними товарами скеровано заступнику начальника ГУ ДПС у Львівській області доповідну записку 54/13-01-09-01/42141690 з пропозицією дозволу доручити провести фактичну перевірку ТзОВ "Річман" (а.с.74).

Працівниками ГУ ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 03.12.2020 року №4747-ПП (а.с.58) та направлень на перевірку від 04.12.2020 року № 7525, 7526 (а.с.72-73) у період з 08.12.2020 року по 16.12.2020 року проведена фактична перевірка місця зберігання пального, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7, кв. (офіс) 29 та належить суб`єкту господарської діяльності - ТзОВ "РІЧМАН", про що 17.12.2020 року складений Акт (довідка) №13/2739/4214690 (а.с.39-40).

У акті перевірки викладений висновок про порушення позивачем ч. 1 ст.15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Такий висновок відповідачем зроблено внаслідок встановлення під час перевірки за адресою: м. Львів вул. Авіаційна 7 зберігання позивачем дизельного палива на підставі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 26.05.2020 року №2000903 терміном дії з 26.05.2020 року до 26.05.2025 року. Дане товариство у своїй діяльності використовує резервуар ємкістю 27000 літрів. Згідно бази даних ЄРАН 2019 товариством "Річман" () отримано важкі дистиляти код УКТЗ в сумі 2291 літрів відповідно до акцизної накладної № від 28.04.2020 року та 2305,17 літрів відповідно до акцизної накладної № від 08.05.2020 року було відвантажено за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна 7 з подальшим використанням для заправки власних транспортних засобів, тим самим товариством порушено вимоги ч.1 ст. ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями), а саме зберігання пального без наявної діючої ліцензії (а.с.40)

За наслідками проведеної перевірки та на підставі складеного акта відповідачем 14.01.2021 року прийнято податкове повідомлення-рішення №1 про застосування до позивача за порушення ч. 1 ст.15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і згідно з ч.2 ст.17 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 500 000 грн. (а.с. 21).

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні перевірки відповідачем не досліджено дані бухгалтерського обліку позивача щодо придбання позивачем палива та його списання (поміщення в паливні баки транспорту при придбанні) (проведенням Д-т 23, 92,93 К-т 203), а відтак відсутні належні та допустимі докази зберігання позивачем палива у резервуарі, що знаходиться за адресою м. Львів вул. Авіаційна 7 (та був на консервації) та не спростовано доводи позивача підтверджені даними бухгалтерського обліку про те, що пальне яке придбавалося не було одразу розлито по паливних баках належної позивачеві автотехніки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Порядок здійснення імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального встановлено ст. 15 Закону № 481/95-ВР/, відповідно до якої, імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Згідно із статтею 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу ( п.п. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500 000 гривень.

Відповідно до п.п.14.1.6. п.14.1. ст.14 ПК України акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом: а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії; б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1 000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої; ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей, що також відповідає роз`ясненню ДФС України від 15 серпня 2019 року №3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК, в якому зазначено, що у розумінні Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.

Матеріалами справи підтверджується факт придбання ТзОВ "РІЧМАН" у ПВКП "Абрекос" згідно договору від 06.08.2019 року №06/08/19-19 (а.с. 36-37) палива дизельного в кількості: 2265 л. згідно накладної від 08.05.2020 року № 423, та 2285 л. (а.с.18) згідно накладної від 28.04.2020 року № 386 (а.с. 18).

Згідно ТТН від 08.05.2020 року № 080520-6 (а.с.16), від 28.04.2020 року № 280420-7 (а.с.19) пунктом розвантаження є м. Львів, вул. Авіаційна 7.

Згідно даних ТТН перевезення пального здійснювалось автомобілями з державними номерними знаками НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Також, згідно Лімітно-забірних карт №0015, №0016, №0017, № 0018, №0019, №0020, №0021 від 28.04.2020 року на отримання матеріальних цінностей за 28.04.2020 року (а.с.23-26), позивачем ТзОВ "РІЧМАН" 28.04.2020 року здійснено заправку пальним безпосередньо до паливних баків транспортних засобів загальним об`ємом 2 285 літрів, тобто заправку декількох транспортних засобів одночасно в межах допустимих для кожного транспортного засобу об`ємах. Зокрема, відповідно до цих лімітно-забірних карт дизельне паливо заправлене у кожну з машин підприємства в наступних об`ємах: КАМАЗ НОМЕР_9 - 340 л., КАМАЗ НОМЕР_8 - 345 л., КАМАЗ НОМЕР_3 - 330 л„ КАМАЗ НОМЕР_4 - 340 л„ КАМАЗ НОМЕР_5 -340 л, КАМАЗ НОМЕР_6 - 330 л., КАМАЗ НОМЕР_7 - 260 л.

Відтак, 28.04.2020 року ТзОВ "РІЧМАН" здійснено заправку своїх транспортних засобів пальним за відсутності факту використання будь-яких резервуарів чи інших ємкостей, а виключно безпосередньо до баків транспортних засобів, що свідчить про відсутність факту зберігання пального.

Також, 08.05.2020 року позивач отримав пальне від ПВКП "Абрекос" відповідно до видаткової накладної та товарно-транспортної накладної, в момент поставки пального 08.05.2020 року постачальником, відбулася безпосередня заправка пального у баки транспортних засобів, що підтверджується Лімітно-забірними картами №0014, №0012, №0011. №0013, №0015, №0016, №0017 на отримання матеріальних цінностей за 08.05.2020 року (а.с.27-30).

Відповідно до лімітно-забірних карт від 08.05.2020 року ТзОВ "РІЧМАН" здійснило заправку пальним безпосередньо до паливних баків транспортних засобів загальним об`ємом 2 265 літрів, тобто заправку декільком транспортним засобам одночасно в межах допустимих для кожного транспортного засобу об`ємах. Зокрема, відповідно до цих лімітно-забірних карт дизельне паливо заправлене у кожну з машин підприємства в наступних об`ємах: КАМАЗ НОМЕР_9 - 340 л., КАМАЗ НОМЕР_8 - 340 л„ КАМАЗ НОМЕР_3 - 315 л., КАМАЗ НОМЕР_4 - 340 л., КАМАЗ НОМЕР_5 -340 л., КАМАЗ НОМЕР_6 - 330 л„ КАМАЗ НОМЕР_7 - 260 л.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що у ТзОВ "Річман" наявна ліцензія на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), місце зберігання: УКРАЇНА. ЛЬВІВСЬКА ОБЛ., М. ЛЬВІВ ЗАЛІЗНИЧНИЙ Р-Н. вулиця авіаційна, буд. 7, Реєстраційний номер ліцензії №2000903, термін дії з 26.05.2020 року, термін дії до 26.05.2025 року (а.с.22).

Відтак на час придбання позивачем палива згідно з накладною №1262 від 08.12.2020 року у позивача вже була ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів зберігання позивачем палива у резервуарі, що знаходиться за адресою м. Львів вул. Авіаційна 7 (та був на консервації) та не спростовано доводи позивача, підтверджені даними бухгалтерського обліку про те, що пальне яке придбавалося не було одразу розлито по паливних баках належної позивачеві автотехніки, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №380/7268/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький