Справа № 160/10088/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -
23 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ф-5797-25/61У на суму 25 343,08 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019 №Ф-5797-25/61У на суму 8 262,54 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У на суму 2 754,18 грн.
Ухвалою суду від 07.07.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; завірених належним чином додатків до примірника позовної заяви для суду та відповідача.
Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 02.08.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла від представника позивача - адвоката Червоної Т.М. заява про усунення недоліків шляхом долучення до матеріалів справи завірених належним чином доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги для суду та відповідача.
Ухвалою суду від 04.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу надано право подати відзив на позов разом із доказами, які підтверджують обставини на яких грунтуються його заперечення протягом 15 днів з дати отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
16.09.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління ДПС у Дніпропетровській області заперечує щодо задоволення позовних вимог. В мотивування своєї позиції відповідач зазначив, що Законом України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено низку змін до Закону 2464-VI, які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Так, з 01 січня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 7 та частини п`ятої статті 8 Закону 2464-VI фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування нараховують та сплачують єдиний внесок у розмірі 22 відсотка на суми доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі не отримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, дані особи зобов`язані визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом 2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. За 2017 фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого року, наступного за звітним (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону 2464-VI). Також, з 01 січня 2018 року набули чинності зміни до Закону 2464-VI внесені Законом України від 03 жовтня 2018 року №2148-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», зокрема в частині термінів сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, особами, які провадять незалежну професійну діяльність та членами фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах. Так, відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону 2464-VI з січня 2018 року зазначена категорія платників зобов`язана сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Законом України від 06 грудня 2012 року №5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати, який з 01 січня 2013 року по листопад 2013 року складає 1 147,00 грн., відповідно мінімальний страховий внесок складає 398,01 грн. (1 147,00 грн. х 34,7 відсотки), з грудня 2013 року 1 218,00 грн., відповідно мінімальний страховий внесок складає 422,65 грн. (1 218,00 грн. х 34,7 відсотки).
Законом України від 16 січня 2014 року №719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати, який з 01 січня 2014 року по грудень 2014 року складає 1 218,00 грн., відповідно мінімальний страховий внесок складає 422,65 грн. (1 218,00 х 34,7 відсотки).
Законом України від 21 грудня 2016 року №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати, який з 01 січня 2017 року складає 3 200,0 грн., відповідно мінімальний страховий внесок складає 704,00 грн. (3 200,00 х 22 відсотки).
Сума мінімального страхового внеску за місяць у 2018 році складає 819,06 грн., так як відповідно до Закону України від 07 грудня 2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено 3 723,0 грн. (3 723,00 х 22 відсотки).
Сума мінімального страхового внеску за місяць у 2019 році складає 918,06 грн., так як відповідно до Закону України від 23 листопада 2018 року №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 4173,0 грн. (4173,00 х 22 відсотки).
З метою ведення контролю за сплатою єдиного внеску по зазначеній категорії платників Державною податковою службою України розроблено алгоритм відображення в ІКП сум квартальних нарахувань з єдиного внеску.
Отже, за період з жовтня 2013 по грудень 2019 роки в інтегрованій картці платника по коду бюджетної класифікації 71040000 (далі - ІКП) засобами діючого програмного забезпечення ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проведені автоматичні квартальні нарахування в сумі 36 359,80 грн., в тому числі:
- перехідне сальдо з Пенсійного фонду станом на 01.10.2013 року 775,89 грн.; за IV квартал 2013 року по терміну сплати 20.01.2014 року в сумі 1218,67 грн.; за І квартал 2014 року по терміну сплати 22.04.2014 року в сумі 1267,95 грн.; за ІІ квартал 2014 року по терміну сплати 21.07.2014 року в сумі 1267,95 грн.; за ІІІ квартал 2014 року по терміну сплати 20.10.2014 року в сумі 1267,95 грн.; за ІV квартал 2014 року по терміну сплати 20.01.2015 року в сумі 1267,95 грн.; за 2017 рік по терміну сплати 09.02.2018 року в сумі 8 448,00 грн.; за І квартал 2018 року по терміну сплати 19.04.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за II квартал 2018 року по терміну сплати 19.07.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за III квартал 2018 року по терміну сплати 19.10.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за IV квартал 2018 року по терміну сплати 21.01.2019 року в сумі 2457,18 грн.; за І квартал 2019 року по терміну сплати 19.04.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за II квартал 2019 року по терміну сплати 19.07.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за III квартал 2019 року по терміну сплати 21.10.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за IV квартал 2019 року по терміну сплати 20.01.2020 року в сумі 2754,18 грн.
Вважає дії відповідача щодо формування та надсилання податкових вимог про сплату боргу (недоїмки) для примусового виконання законними та правомірними. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Стосовно заміни відповідача - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби", територіальні органи Державної податкової служби як юридичні особи публічного права ліквідовано, їх права та обов`язки перейшли до Державної податкової служби та її територіальних органів у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.
Наказом ДПС України від 30.09.2020 №529 утворено як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
У свою чергу, відповідно до наказу Державної податкової служби України №755 від 24.12.2020, з 01.01.2021 розпочато здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС України №529 від 30.09.2020, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що є підстави для заміни відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а тому, у відповідності до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, суд допускає заміну відповідача у справі на правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (код ЄДРПОУ ВП: 44118658).
По суті позовних вимог, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Амур-Нижньодніпровська ДПІ (Амур-Нижньодніпровський р-н м.Дніпра) з 05.04.2012 року по 31.12.2014 року на спрощеній системі оподаткування, з 01.01.2015 року по 16.10.2020 року на загальній системі оподаткування.
Так, згідно з ІТС «Податковий блок» у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, яка складає 36 359,80 грн., в тому числі:
- перехідне сальдо з Пенсійного фонду станом на 01.10.2013 року 775,89 грн.; за IV квартал 2013 року по терміну сплати 20.01.2014 року в сумі 1218,67 грн.; за І квартал 2014 року по терміну сплати 22.04.2014 року в сумі 1267,95 грн.; за ІІ квартал 2014 року по терміну сплати 21.07.2014 року в сумі 1267,95 грн.; за ІІІ квартал 2014 року по терміну сплати 20.10.2014 року в сумі 1267,95 грн.; за ІV квартал 2014 року по терміну сплати 20.01.2015 року в сумі 1267,95 грн.; за 2017 рік по терміну сплати 09.02.2018 року в сумі 8 448,00 грн.; за І квартал 2018 року по терміну сплати 19.04.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за II квартал 2018 року по терміну сплати 19.07.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за III квартал 2018 року по терміну сплати 19.10.2018 року в сумі 2457,18 грн.; за IV квартал 2018 року по терміну сплати 21.01.2019 року в сумі 2457,18 грн.; за І квартал 2019 року по терміну сплати 19.04.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за II квартал 2019 року по терміну сплати 19.07.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за III квартал 2019 року по терміну сплати 21.10.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за IV квартал 2019 року по терміну сплати 20.01.2020 року в сумі 2754,18 грн.
У зв`язку із наявністю в інтегрованій картці платника податків позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати єдиного внеску та відповідно до вимог статті 25 Закону №2464-VІ відповідачем сформовано:
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019 року №Ф-5797-25/61У;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020року №Ф-5797-25/61У.
11.01.2021 року позивачем на адресу ДПС України було направлено скаргу з проханням скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У, від 07.11.2019 року №Ф-5797-25/61У та від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У.
04.02.2021 року рішенням №2687/6/99-00-06-02-01-06 ДПС України скаргу позивача залишено без задоволення з рекомендацією вирішення цього питання в судовому порядку з урахуванням строків давності.
Згідно довідки форми ОК-7, відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що в період з травня 2018 року по жовтень 2020 рік роботодавцем (ТОВ «СТІЛ-ГЛАСС») самостійно сплачується до Пенсійного фонду України єдиний соціальний внесок із заробітної плати ОСОБА_1 .
Вважаючи вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У, від 07.11.2019 року №Ф-5797-25/61У та від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII) внесено зміни до Закону №2464-VI, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема, щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
При цьому, п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI визначено, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Згідно з ч.5 ст.8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Статтею 6 Закону №2464-VI визначені права та обов`язки платника єдиного внеску, зокрема відповідно до пункту 1 та 4 частини 2 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також подавати звітність у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Суд зауважує, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Таким чином, фізичним особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах не повинні сплачувати подвійну суму єдиного внеску.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18, від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19.
Як встановлено судом, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У, якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 25 343,08 грн. сформована за період з IV кварталу 2013 року по IV квартал 2018 року, перехідного сальдо з Пенсійного фонду.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019 року №Ф-5797-25/61У, якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 8 262,54 грн. сформована за період І-ІІІ квартал 2019 року.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У, якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 2 754,18 грн. сформована за IV квартал 2019 року.
Разом з тим у період з травня 2018 року по жовтень 2020 року позивач працював як найманий працівник в ТОВ «СТІЛ-ГЛАСС», на посаді керівника, а тому і оплату єдиного внеску за нього здійснювало саме вказане підприємство, що підтверджується довідкою форми ОК-7, виданої Пенсійним фондом України.
Таким чином, оскаржувані позивачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У, від 07.11.2019 року №Ф-5797-25/61У та від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У охоплюють період, у якому позивач перебував у трудових відносинах, а саме з травня 2018 року по грудень 2019 року.
Аналіз встановлених судом обставин дає підстави для висновку, що нарахування позивачу (як фізичній особі - підприємцю) недоїмки із сплати єдиного внеску відбувалося протягом періоду у який сплата за ОСОБА_2 внеску здійснювалося ТОВ «СТІЛ-ГЛАСС» де позивач працював, що з огляду на окреслені вище правові позиції Верховного Суду, є недопустимим.
При цьому суд враховує, що відповідачем не надано доказів фактичного здійснення позивачем підприємницької діяльності у період з травня 2018 року по грудень 2019 року як і доказів отримання доходу від такої діяльності, що обумовлювало б виникнення підстав для сплати ним внеску у розмірі більшому, ані ж розмір мінімального страхового внеску. Відтак, покладення означеними спірними вимогами на позивача обов`язку із сплати єдиного внеску за спірний період спричинять подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого Державою консолідованого страхового внеску.
Отже, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У в частині визначення суми боргу з єдиного внеску за період з травня 2018 року по грудень 2018 року на суму 6552,48 грн. (819,06 грн. х 8 місяців), вимога про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску від 07.11.2019 року №Ф-5797-25/61У на суму 8 262,54 грн. та вимога про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У на суму 2 754,18 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.
Натомість за період з 01.10.2013 року по 30.04.2018 року (перехідне сальдо з Пенсійного фонду, IV квартал 2013 року, І-IV квартал 2014 року, І-IV квартал 2017 року, I квартал 2018 року, квітень ІІ квартал 2018 року) позивачем не надано доказів того, що він перебував у трудових відносинах, отримував заробітну плату з якої належним чином відраховувались податки і збори, в тому числі єдиний внесок, а тому суд дійшов висновку про те, що визначення контролюючим органом позивачу зобов`язання зі сплати єдиного внеску за даний період є правомірним.
За таких обставин, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У в частині зобов`язання ОСОБА_1 сплатити борг (недоїмку) із єдиного внеску за період з 01.10.2013 року по 30.04.2018 року в загальному розмірі 18 790,60 грн. (перехідне сальдо з Пенсійного фонду, IV квартал 2013 року, І-IV квартал 2014 року, І-IV квартал 2017 року, I квартал 2018 року, квітень ІІ квартал 2018 року) є правомірною та скасуванню не підлягає.
Згідно з пунктом 6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом, то така вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною у день набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, у разі набрання рішенням суду у цій справі законної сили, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У зі сплати єдиного внеску в частині боргу за період з травня 2018 року по грудень 2018 року на суму 6552,48 грн., вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019 №Ф-5797-25/61У на суму 8 262,54 грн. та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У на суму 2 754,18 грн. будуть вважатися відкликаними.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що доводи, наведені позивачем у позовній заяві, в ході судового розгляду підтверджуються частково, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У в частині визначення ОСОБА_1 суми боргу з єдиного внеску за період з травня 2018 року по грудень 2018 року на суму 6552,48 грн., а також визнання протиправними та скасування вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску від 07.11.2019 року №Ф-5797-25/61У на суму 8 262,54 грн. та від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У на суму 2 754,18 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у загальному розмірі 908,00 грн., а також витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у попередньо визначеному розмірі 8 400,00 грн., остаточний розмір яких буде надано до суду у порядку передбаченому ст.139 КАС України.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачем у розмірі 908,00 грн. підлягають відшкодуванню в сумі 454,00 грн., тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити, що станом на дату розгляду справи, позивачем заяви про остаточне визначення розміру судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги не подано як і не подано доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у попередньо визначеному розмірі 8 400,00 грн., а тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави для розподілу судових витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 242-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 року №Ф-5797-25/61У в частині визначення ОСОБА_1 боргу з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 6552,48 грн.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 07.11.2019 року №Ф-5797-25/61У на суму 8 262,54 грн.
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.02.2020 року №Ф-5797-25/61У на суму 2 754,18 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у порядку та в строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева