Справа № 160/12075/20
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -
1. 30.09.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про:
- визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки, тимчасової непрацездатності), із застуванням статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки, тимчасової непрацездатності), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та виплатити недоотриману частину з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.
2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, суд:
- визнав протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки, тимчасової непрацездатності), із застуванням статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- зобов`язав Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частини другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 (включно), з утриманням при виплаті з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів;
- стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.
4. Постановою Верховного Суду від 12.10.2021:
- касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково;
- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки, тимчасової непрацездатності), із застуванням статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» залишено в силі;
- в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 скасовано та направлено справу в цій частині позовних вимог на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
6. Ухвалою від 08.11.2021 справу прийнято до розгляду, залучено до участі у справі, у якості відповідача, Державну судову адміністрацію України, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.
7. 10.11.2021 на електронну адресу суду надійшов відзив Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на позовну заяву.
8. 30.11.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив Державної судової адміністрації України на позовну заяву з додатками, у тому числі заявою про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
9. 30.11.2021 через систему «Електронний суд» отримано клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.
10. Ухвалою від 03.12.2021 вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, замінивши судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 16.12.2021.
11. У підготовче засідання 16.12.2021 учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду якої повідомлені належним чином.
12. Ухвалою суду від 16.12.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті 13.01.2022, витребувано додаткові докази.
13. 23.12.2021 на виконання ухвали суду від 16.12.2021 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надало пояснення та докази.
14. 13.01.2022 у судове засідання сторони не прибули, із урахуванням наданих клопотань позивача, Територіального управління про розгляд справи за їх відсутності, суд перейшов до розгляду справи по суті у порядку письмового провадження.
15. Виплату суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 із нарахуванням та виплатою на підставі статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», а не статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», позивач вважає протиправною, що призвело до зменшення розміру винагороди та порушення прав та гарантій позивача.
16. Позивач вважає ефективним способом захисту та відновлення порушеного права зобов`язання Територіального управління нарахувати суддівську винагороду за спірний період у розмірі, встановленому вищевказаними нормами, та виплатити її недоотриману частину.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧІВ
17. ДСА України проти позову заперечило повністю, зазначивши, що суддя перебуває у певних трудових відносинах із судовою установою, де він працює, виконуючи свої посадові обов`язки.
18. Позивач працює на посаді судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
19. Таким чином, ДСА України не нараховує та не здійснює виплату суддівської винагороди суддям.
20. Нарахування та виплата суддівської винагороди позивачу здійснюється Територіальним управлінням з бюджетних коштів, як розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.
21. Відповідно до Інструкції щодо застосування кодів економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (зі змінами), виплата суддівської винагороди як і заробітної плати працівникам апарату суду, у 2020 році здійснювалась за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2111 «Заробітна плата».
22. Кошторисні призначення Територіального управління за зазначеним кодом станом на 31.12.2020 становили 497372,5 тис. гривень.
23. Бюджетні асигнування, передбачені кошторисом на 2020 рік Територіальному управлінню за КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя», за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» у сумі 497372,5 тис. грн, відкриті в повному обсязі.
24. Таким чином, ДСА України, як відповідач, жодними своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не здійснювала заходів, спрямованих на порушення прав та законних інтересів позивача.
ТУ ДСА України в Дніпропетровській області
25. ТУ ДСА України в Дніпропетровській області проти позову заперечило повністю, зазначивши, що є розпорядником коштів нижчого рівня, а функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення суддів здійснює ДСА України.
26. Виплата суддівської винагороди з 01.04.2020 по 17.04.2020 здійснювалась у повному обсязі, з 18.04.2020 суддівська винагорода була обмежена відповідно до закону.
27. Територіальне управління є державним органом, розпорядником коштів державного бюджету та має діяти відповідно до положень бюджетного законодавства, брати на себе бюджетні зобов`язання та здійснювати платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, оскільки зобов`язання, взяті без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, є порушенням бюджетного законодавства.
28. Оскільки Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-ІХ були передбачені відповідні обмеження, виплата без обмежень вважається порушенням бюджетного законодавства, тягне за собою відповідальність.
29. З 18.04.2020 Територіальне управління, виконуючи функції розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня, не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків та без застосування обмежень, встановлених законом, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у пунктах 72-73 постанови Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 340/1916/20.
30. У 2020 році суддівська винагорода і оплата праці працівників апарату судів нараховуються з єдиного фонду оплати праці всупереч частині дев`ятій статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою передбачено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків. Зазначене автоматично негативно відобразилось на оплаті праці працівників апарату судів з причини вищого ступеню захищеності суддівської винагороди перед заробітною платою працівників апарату судів.
31. Фінансування за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» у 2020 році здійснювалась згідно, затвердженого Державною судовою адміністрацією України кошторису (зі змінами) та плану асигнувань на 2020 рік.
32. Сума коштів за КЕКВ 2111 «Заробітна плата», яка була затверджена кошторисом на 2020 рік (з урахуванням усіх змін на протязі року) складає лише 76% від реальної потреби у коштах (яка була обрахована при складанні проекту індивідуального кошторису бюджетної установи на 2019-2021 роки) на виплату суддівської винагороди та заробітної плати працівникам апарату суду у 2020 році.
33. У зв`язку з тим що видатки на оплату праці у 2020 році були затверджені з дефіцитом, за територіальним управлінням щомісяця почала утворюватися кредиторська заборгованість по виплаті заробітної плати, яка підтверджується звітами про заборгованість за бюджетними коштами.
34. Тому, оскільки існував дефіцит видатків на оплату праці у 2020 році, не можна прийти до висновку, що кошти 100% були виділені для оплати суддівської винагороди. До того ж, додаткові кошти на оплату суддівської винагороди суддям у спірному періоді не виділялися.
35. Таким чином, нарахування та виплата суддівської винагороди не може ставитися в залежність лише від норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
36. У період з 18.04.2020 до 28.08.2020 положення частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (у редакції Закону № 553-ІХ) були чинними і на підставі них здійснювалось нарахування та виплата Позивачу суддівської винагороди.
37. За таких обставин, рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020 на спірні правовідносини з 18.04.2020 до 28.08.2020 не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до прийняття такого рішення,
38. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена в ухвалі від 23.01.2019 у справі № 820/2462/17, у постановах від 25.07.2019 у справі № 804/3790/17, від 23.12.2019 у справі №814/1274/17.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
39. Указом Президента України «Про призначення суддів» від 18.05.2012 № 336/2012 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
40. Наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області «Про зарахування до штату суду ОСОБА_1 » від 12.06.2012 № 44-к позивача зараховано до штату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на посаду судді цього ж суду з 12.06.2012, встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу.
41. Указом Президента України «Про призначення суддів» від 07.09.2018 № 271/2018 ОСОБА_1 призначено у місцевому загальному суді на посаду судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (безстроково).
42. Згідно із наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області «Про подовження повноважень судді ОСОБА_1 » від 10.09.2018 № 122-к, позивач приступила до виконання обов`язків судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 10.09.2018, встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу, щомісячну доплату за науковий ступень доктора філософії у розмірі 15% посадового окладу судді з 07.09.2018.
43. Наказом в.о. голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області «Щодо встановлення та виплати щомісячної доплати за вислугу років суддям Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області» від 20.01.2020 № 11-к позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років з 01.01.2020 в розмірі 30% посадового окладу.
44. Згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-1617 від 23.10.2020 суддівська винагорода ОСОБА_1 за період з 01.04.2020 року по 30.09.2020 року склала:
- липень: посадовий оклад 6031,87 грн (2 дні), доплата за науковий ступінь 904,77 грн, доплата за вислугу років 1809,55 грн, обмеження на карантин код 7085 «- 4639,19» грн;
- вересень: обмеження на карантин код 7085 «5335,07» грн (серпень);
-- разом: обмеження на карантин код 7085 «- 163675,10» грн.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
45. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
46. Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
47. Згідно із частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
48. Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
49. 18.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 № 553-IX (далі - Закон № 553-IX), згідно із пунктом 10 розділу І якого Закон № 294-IX доповнено, зокрема, статтею 29 такого змісту (в редакції, яка діяла до ухвалення Рішення Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28.08.2020):
- установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки (частина перша);
- зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина друга);
- обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті; частина третя).
50. Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 № 10-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частин першої, третьої статті 29 Закону № 294-IX зі змінами; абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 553-IX.
51. Відповідно до пункту 1 «Положення Державну судову адміністрацію України», затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 № 141/0/15-19 (далі - Положення), Державна судова адміністрація України (ДСА України) є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.
52. ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів (пункт 2 Положення).
53. Територіальними органами ДСА України є територіальні управління Державної судової адміністрації України (пункт 3 Положення).
54. Пунктом 6 Положення установлено, що ДСА України відповідно до визначених завдань:
1) представляє суди у відносинах із Кабінетом Міністрів України та Верховною Радою України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на відповідний рік у межах повноважень, визначених законом;
2) здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів (крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони, ДСА України та її територіальних управлінь;
3) готує бюджетний запит.
55. Організаційні взаємовідносини між органами Державної казначейської служби, розпорядниками бюджетних коштів, одержувачами бюджетних коштів, а також розподіл обов`язків та відповідальності між ними в процесі обслуговування державного бюджету за видатками, операціями з надання кредитів за рахунок коштів державного бюджету та з погашення державного боргу з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів, регламентує «Порядок казначейського обслуговування державного бюджету за витратами», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 № 1407 (далі Порядок № 1407).
56. Згідно із абзацом третім пункту 1.2 Порядку № 1407, відкриті асигнування це - право, надане головним розпорядникам бюджетних коштів та розпорядникам бюджетних коштів нижчого рівня, щодо розподілу виділених асигнувань загального та спеціального фондів державного бюджету підвідомчим установам (одержувачам бюджетних коштів) та використання бюджетних асигнувань з урахуванням узятих на облік бюджетних зобов`язань. Відкриті асигнування забезпечуються ресурсами єдиного казначейського рахунка.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
57. У цій справі судом визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки, тимчасової непрацездатності), із застуванням статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».
58. Таким чином, право позивача на отримання суддівської винагороди без обмежень, встановлених статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», підтверджено у судовому порядку.
59. Направляючи на новий розгляд справу в частині позовних вимог, суд касаційної інстанції вказав;
- в обсязі встановлених в цій справі обставин у зіставленні з правовим регулюванням спірних правовідносин колегія суддів уважає, що висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання ТУ ДСА провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 (включно), з утриманням при виплаті з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів є передчасними, а правильне вирішення справи в цій частині вимагає дослідження доказів і з`ясування на цій підставі обставин.
60. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив:
- у ситуації, яка склалася у зв`язку із прийняттям Закону № 553-ІХ і, як наслідок, обмеження виплати суддівської винагороди десятьма прожитковими мінімумами протягом квітня-серпня 2020 року, безсумнівним, з огляду на висловлену правову позицію Верховного Суду (у справі № 340/1916/20), є те, що обмеження розміру суддівської винагороди протягом вказаного періоду було неправомірним. Поміж тим, при вирішенні питання про те, який суб`єкт владних повноважень повинен відповідати у такій ситуації за позовом, а також яким є ефективний спосіб захисту порушеного права, суд касаційної інстанції, направляючи справу (№ 340/1916/20) на новий розгляд, орієнтував суди нижчих інстанцій на те, щоб дослідили обставини щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на виплату суддівської винагороди (пункт 51);
- у постанові від 03.03.2020 №340/1916/20 Верховний Суд не висловлював правової позиції з приводу того, хто має бути відповідачем за позовом (у справі № 340/1916/20), позаяк цей аспект вказаної справи вимагав з`ясування додаткових обставин, у зв`язку з чим справу було направлено на новий розгляд (пункт 55);
- аналогічне питання виникло також в межах спірних правовідносин цієї справи (пункт 56);
- поза увагою залишилися питання щодо обсягів фінансування витрат на виплату суддівської винагороди суддям Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та безпосередньо позивачу протягом спірного періоду (пункт 57);
- з метою запобігання неоднозначному розумінню чи двоякому підходу до вирішення цієї справи колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 148 Закону № 1402-VIII, ДСА України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів; функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА. Відповідно до статті 149 Закону № 1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (пункти 61, 62);
- на думку колегії суддів, для правильного вирішення цієї справи суди попередніх інстанцій мали б з`ясувати також правовий (звідси і процесуальний) статус ДСА (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні обмежень при виплаті суддівської винагороди (позивачу), передбачених частинами першою, третьою статті 29 Закону № 294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ), адже ТУ ДСА як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня може здійснювати свої повноваження виключно в межах тих асигнувань, які ДСА затвердила у його кошторисі (на 2020 рік) (пункт 63);
- виплата суддівської винагороди (відповідачем) із застосуванням обмежень, передбачених статтею 29 Закону № 294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ), на думку колегії суддів, могла бути обумовленою, окрім іншого, меншим обсягом бюджетних асигнувань головним розпорядником на оплату праці суддівського корпусу (протягом спірного періоду), що вочевидь свідчить про безпосередню участь ДСА у механізмі фінансування видатків на виплату суддівської винагороди, зокрема й до появи заборгованості з її виплати протягом квітня-серпня 2020 року (пункт 64);
- зважаючи на наведені положення статей 148, 149 Закону № 1402-VIII у зіставленні з положеннями частини першої, пункту 1 частини другої, частини п`ятої статті 22, частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що позаяк головним розпорядником бюджетних коштів, виділених, зокрема, на виплату суддівської винагороди (суддям місцевих і апеляційних судів) є ДСА, яка, серед іншого, визначає обсяг видатків розпорядників нижчого рівня на ці потреби, то саме ДСА як суб`єкт владних повноважень мала б відповідати за погашення заборгованості, яка виникла внаслідок невиплати судді у повному обсязі суддівської винагороди (пункт 65);
- крім того, Суд зазначає, що у віданні ДСА діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень - КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", призначена саме для таких цілей. За правилами пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, наявність такої програми означає, що списання коштів здійснюватиметься саме за нею. У цьому зв`язку треба зауважити також, що, враховуючи приписи частини першої статті 2, частини першої статті 3 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», списання коштів за судовими рішеннями, боржником за якими є державний орган, можливе у тому випадку, коли способом захисту порушеного права буде стягнення коштів (тут маємо на увазі - з ДСА) (пункт 66);
- у розрізі обставин цієї справи колегія суддів не намагається заперечити, що ТУ ДСА є належним відповідачем за позовом. Зазначення цього органу як відповідача у цій справі видається цілком закономірним, адже саме він як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня нараховує і виплачує суддівську винагороду суддям Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Тож його дії у ситуації, яка виникла з виплатою (в обмеженому розмірі) суддівської винагороди теж вимагали правового оцінювання, що суд першої інстанції і зробив (пункт 67);
- правильне вирішення справи і застосування ефективного способу захисту порушеного права вимагає, щоб відповідачем за цим позовом також була ДСА, яка є головним розпорядником бюджетних коштів і несе відповідальність за належне фінансування судів, зокрема й витрат на суддівську винагороду (пункт 68).
щодо способу захисту порушеного права
61. Як зазначено вище, у цій справі судом визнано протиправними дії Територіального управління щодо нарахування та виплати позивачеві суддівської винагороди із обмеженням, встановленим статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», тобто встановлено особу, якою допущено порушення прав, на захист яких подано цей позов.
62. Із врахуванням протиправності вищевказаних дії, суду належить застосували спонукаючий засіб впливу, зобов`язавши належного відповідача виправити порушення у спосіб вчинення конкретної дії на користь позивача.
63. Суд враховує, що у заявленому спорі позивачем обрано спосіб захисту порушеного права на отримання у належному розмірі суддівської винагороди шляхом зобов`язання Територіального управління (1) нарахувати суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 із її обчисленням відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та (2) виплатити недоотриману частину з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.
64. Оскільки до повноважень ДСА України не віднесено нарахування суддівської винагороди, відповідне нарахування має бути здійснено Територіальним управлінням.
65. Вирішуючи питання щодо відповідача, якого належить зобов`язати здійснити виплату донарахованих сум суддівської винагороди, суд зазначає, що таким відповідачам також є Територіальне управління.
66. Такий спосіб захисту порушеного права, як стягнення сум суддівської винагороди, позивачем не заявляється, отже виконання рішення суду зобов`язуючого характеру не передбачає стягнення за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів».
67. Із врахуванням частини сьомої статті 246 КАС України, висновок суду про задоволення позовних вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин, зокрема, із врахуванням вказаної норми процесуального закону, неможливо поставили у залежність виплату спірних сум ДСА України, від здійснення донарахування сум суддівської винагороди Територіальним управлінням.
68. Таким чином, обраний спосіб захисту порушеного права є суд вважає ефективним, оскільки Територіальне управління здійснивши нарахування суддівської винагороди у встановленому розмірі, має повноваження для здійснення виплат на виконання рішення суду про зобов`язання винити певні дії.
69. Надаючи оцінку обставинам, які належить оцінити суду із урахуванням обов`язкових вказівок суду касаційної інстанції у цій справі, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено нарахування Територіальним управлінням обмеженого розміру суддівської винагороди, та не підтверджено появи заборгованості перед позивачем за умови належного нарахування протягом квітня-серпня 2020 року.
70. Обсяг бюджетних асигнувань допускає коригування як у бік зменшення, так і бік збільшення, крім того, суддівська винагорода відноситься до захищених видатків бюджету.
71. Матеріалами справи не підтверджено намагання Територіального управління виплатити позивачу суми суддівської винагороди у належному розмірі, та відсутність такої можливості за перешкод, створених ДСА України.
72. При цьому, ДСА України в відзиві зазначає про відкритість асигнувань для здійснення вищевказаних витрат.
73. Згідно кошторису на 2020 рік за кодом видатків 051020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя», видатки за кодом 2111 «Заробітна плата» склали: загальний фонд 374107300 грн, спеціальний фонд 11326700 грн, разом 385434000 грн.
74. Матеріалами справи не підтверджено звернення Територіального управління до ДСА України у зазначений період з питання недостатності коштів для виплати суддівської винагороди, зокрема, для здійснення виплат без спірних обмежень.
75. Заявлений Територіальним управлінням загальний дефіцит виділених коштів на виплату суддівської винагороди не позбавляв Територіальне управління можливості нарахувати у належному розмірі суддівську винагороду позивачеві та здійснити виплату у періоді одержання коштів.
76. Таким чином, у розглянутому спорі судом не встановлено, що причиною невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду була недостатність виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби, належні та допустимі докази таким обставинам матеріали справи не містять.
77. Фактично Територіальне управління здійснило нарахування суддівської винагороди з урахуванням встановлених обмежень, отже, невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі, пов`язана із такими протиправними діями, а спосіб захисту повинен співвідноситися та пов`язуватися з цими діями та їх наслідками.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
78. З огляду на викладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню заявлені позивачем похідні позовні вимоги до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про зобов`язання нарахувати суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки, тимчасової непрацездатності), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити недоотриману частину.
79. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
81. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки, тимчасової непрацездатності), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та виплатити недоотриману частину з відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.
82. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба