Справа № 755/16075/21
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/417/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2021 р. Дарницький районний суду м. Києва в складі

головуючої судді Шаповалової К.В.,

за участі секретаря судових засідань Радченка А.О.

представника позивача Моргуна Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчикова-Козуба Дем`яна Івановича, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчикова-Козуба Д.І. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва, на підставі того, що Дніпровським районним судом міста Києва встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

22 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшов зазначений адміністративний позов.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 755/16075/21 між суддями від 22 жовтня 2021 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В.Фактично справу було передано судді 27 жовтня 2021 року.

Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з моменту отримання ухвали.

11 листопада 2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх. №78574) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 6 грудня 2021 року.

2 грудня 2021 року на адресу суду від Департаменту патрульної поліції надійшла заява (вх. № 84313) про залучення даної установи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

2 грудня 2021 року до суду, на виконання вимог ухвали суду від 16 листопада 2021 року, Управлінням патрульної поліції надіслано суду копію постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказано, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не зберігся, оскільки строк зберігання відповідного запису 30 діб.

Окрім того, 03 грудня 2021 року на адресу суду від Департаменту патрульної поліції надійшли письмові пояснення щодо позову (вх. № 84653)

У судове засідання 06 грудня 2021 року з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився. Представник позивача у судовому засіданні зауважив, що визначився з колом відповідачів, вважає належним відповідачем у справі саме інспектора патрульної поліції, не заявляв клопотань та не надавав згоди щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача у справі, не заперечував щодо залучення Департаменту патрульної поліції до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 6 грудня 2021 року, на підставі частини четвертої статті 48 КАС України, суд залучив до участі у справі як співвідповідача Департамент патрульної поліції та призначив судове засідання на 24 грудня 2021 року.

У судовому засіданні 24 грудня 2021 року представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 850 грн., з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідачі інспектор патрульної поліції та представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, наявними в матеріалах справи. ДПП була подана відповідна заява, в якій викладені заперечення щодо задоволення позовної заяви. Крім того, від ДПП надійшла заява про можливість розгляду справи у відсутність їх представника.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, заслухавши пояснення представника позивача, доводи відповідача, викладені у письмових поясненнях, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 594990 від 18 серпня 2021 року інспектором 3 батальйону 3 роди УПП в м. Києві Довгалем Кравченка А.О. притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 121 КУпАП, а саме те, що в м. Києві по вул. Харківське шосе, 8 водій порушив заборону зміну дизайну номерного знаку, нанесення додаткових позначень, закривати їх.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на нього штраф в розмірі 850 грн.

Не погоджуючись із такою постановою працівника поліції та звертаючись із відповідним позовом до суду ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції повідомили йому, що він керував транспортним засобом AUDI Q7 з номерним знаком НОМЕР_1 із закритим сіткою номером. При цьому, як зазначає позивач, працівник поліції вказав, що його номер можна ідентифікувати на відстані 20 і більше метрів. На всі його зауваження працівники поліції не реагували, копію постанови не видали. Про наявність адміністративного стягнення він дізнався із додатку «Дія».

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п. 2.9 (в) ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Відповідно до п. 30.2 ПДР України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно ізчастиною шостою статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вказує, що відповідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналогічна за своїм змістом вимога міститься й у статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна також містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими документами.

Тобто, КУпАП зобов`язує суб`єкта владних повноважень, що використовує свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення.

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковані за частиною шостою статті 121 КУпАП, проте без зазначення доказів про вчинене ним правопорушення, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за умови, що позивач не погоджується із вчиненим правопорушенням, водночас відповідачем доказів про вчинене ОСОБА_1 правопорушення позивачу не було надано під час розгляду справи як і не долучено їх до відзиву на позовну заяву.

У письмових поясненнях ДПП зазначено, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення було досліджено та встановлено відповідачем під час розгляду справи, за результатами якого винесена відповідна постанова.

Суд зауважує, що у оскаржуваній постанові інспектором було зазначено, що « ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI Q7 з номерним знаком НОМЕР_1 , 18 серпня 2021 року о 11:05 в АДРЕСА_2 порушення заборону зміну дизайну номерного знаку, нанесення додаткових позначень, закривати їх по».

При цьому оскаржувана постанова не містить чітко суті адміністративного правопорушення, за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 121 КУпАП та не містить пункту ПДР України, який був порушений позивачем. Із постанови взагалі не можливо зрозуміти, яке саме правопорушення допустив ОСОБА_1 , з огляду на те, що частина 6 вказаної статті містить певний перелік дій, за наявності яких, водія може бути піддано адміністративної відповідальності саме за вказаною нормою КУпАП. Лише із позовної заяви суду стало зрозуміло, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що номерний знак закритий сіткою.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної, поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху України, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі порушення, передбачені статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із частиною другою вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 зазначено, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Для виконання визначених статтею 245 КУпАП завдань на орган чи посадову особу, яка розглядає справи про адміністративні правопорушення, статтею 280 КУпАП покладено обов`язок з`ясувати всі обставини для встановлення істини у справі.

Для доведення того чи іншого факту орган чи посадова особа, уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, повинна навести відповідні докази

Частиною першою статті 251 КУпАП визначено поняття доказів та наведено їх види, а частиною другої цієї статті обов`язок щодо їх збирання покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, постанова, яка винесена без додержання вказаних вище норм діючого законодавства, не може бути визнана належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд вважає за необхідне скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 18 серпня 2021 року серія БАА № 594990 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною шостою статті 121 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стосовно вимоги про визнання дій поліцейського Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчикова-Козуба Дем`яна Івановича протиправними, суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 (провадження № 11-1287апп18), у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270,00 грн.

Позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 1 листопада 2021 року сплачено судовий збір у розмірі 454 грн.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до статті 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 454 гривні.

Стосовно вимоги позивача про стягнення на його користь адвокатських витрат в розмірі 8000 грн, суд зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з частинами першої-сьомої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником відповідача суду подана заява про відмову у задоволенні вказаної вимоги, з огляду на її неспівмірність.

На підтвердження надання послуг професійної правничої допомоги адвокатом Моргуном Д.М. позивачу ОСОБА_1 суду був наданий розрахунок від 2 вересня 2021 року послуг правової допомоги адвоката за договором правової допомоги від 2 березня 2020 року № 2016, який підписаний лише адвокатом Моргуном Д.М., та в якому зазначено, які послуги надавались адвокатом певній особі у певній справі на 8000 грн.

Вказаний розрахунок не містить підпису позивача та взагалі не містить будь-якої інформації, яка б надала можливість встановити, що вказаний розрахунок стосується розгляду саме цього адміністративного позову ОСОБА_1 та, що саме ці послуги надавались саме ОСОБА_1 .

До позовної заяви ані адвокатом, ані позивачем не надано копію договору № 2016 від 2 березня 2020 року, на який мається посилання у поданому розрахунку.

Також адвокатом суду наданий акт про надання правової допомоги від 30 вересня 2021 року за договором правової допомоги від 2 березня 2020 року № 2016, який підписаний позивачем та адвокатом Моргуном Д.М. При цьому вказаний акт містить відомості про те, що вартість наданих послуг становить 8000 грн, в той же час не зрозуміло за участь у якій конкретно справі були надані послуги та їх вартість становить 8000 грн.

Долучене до позову платіжне доручення від 3 вересня 2021 року про перерахуванням ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 8000 грн також не є доказом, в розумінні норм КАС України, що стосуються судових витрат, оскільки у призначенні платежу зазначено: «перевод личных средств для пополнения карты НОМЕР_2 ».

З огляду на викладене, зважаючи на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, враховуючи те, що позивачем не підтверджено належними доказами понесені витрати на правничу допомогу саме під час розгляду цієї справи, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні такої вимоги позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 121, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Пальчикова-Козуба Дем`яна Івановича, Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовільнити частково.

Скасувати постанову серія БАА № 594990 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 18 серпня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_3 ) за частиною шостою статті 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною шостою статті 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 454 гривень.

В іншій частині вимог-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Шаповалова