Справа № 440/9499/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 р. Справа № 440/9499/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 15.09.21 року у справі № 440/9499/21

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги при прийнятті наказу Центру №1274 від 30.07.2021 р. та доручення № 556 від 04.08.2021 р. та визнати неправомірними наказ Центру №1274 від 30.07.2021 р. та доручення №556 від 04.08.2021 р.;

- визнати протиправними дії Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про відмову в розгляді заяви ОСОБА_1 від 19.07.2021 р. та про відмову у призначенні захисника для надання правової допомоги, яка полягає у складенні документів процесуального характеру, зокрема до Вищої ради правосуддя: дисциплінарної скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_2 за протиправні дії, бездіяльність та винесення завідомо неправосудного судового рішення - ухвали суду від 29.06.2021 р. у справі №554/2132/21 (Пр№1КС/554/4691/2021), клопотання про витребування доказів, інші заяви та клопотання, необхідні для подання даної дисциплінарної скарги;

- зобов`язати Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги розглянути заяву від 19.07.2021 р. та призначити захисника для складення документів процесуального характеру до Вищої ради правосуддя;

- стягнути з Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначено, що позивач засуджений до довічного позбавлення волі, відбуває покарання у Державній установі "Полтавська установа виконання покарань (№23)" та не має жодних доходів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та позовну заяву залишено без руху в зв`язку з несплатою судового збору. Встановлено десятиденний строк усунення недоліків з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року у справі №440/9499/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди повернуто позивачеві.

На зазначену ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу. Свою незгоду з ухвалою суду мотивує тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо доцільності відкриття провадження у справі. Просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року у справі №440/9499/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк на усунення недоліків - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом надання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 908 грн. (за реквізитами: Номер рахунку - UA 4016712; Код за ЄДРПОУ - 37959255; Отримувач - ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Роз`яснено, що неусунення недоліків у встановлений судом строк є підставою для повернення позовної заяви.

Згідно повідомлення про вручення рекомендовано поштового відправлення, вказану ухвалу отримано 30.08.2021 року.

10 вересня 2021 року позивачем до суду першої інстанції надано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернуто позовну заяву.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлений строк не було виконано вимог ухвали про залишення її без руху.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Колегія суддів встановила, що при поданні позовної заяви, ОСОБА_1 заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого ним зазначено, що тривалий час він перебуває в Державній установі "Полтавська установа виконання покарань №23", не залучається до суспільно корисної праці, доходів не має. До клопотання долучено довідку Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)" № 5269/ДМ від 09.07.2021 р. в якій зазначено, що з 2017 року режимний корпус № 1 для утримання засуджених до довічного позбавлення волі знаходить на стадії незавершеного будівництва, де повинні бути обладнані робочі камери. Отже, до закінчення ремонтних робіт на даному корпусі, надати засудженим до довічного позбавлення волі роботу не має можливості. Також, згідно довідки від 22.01.2021 р. № 15/14/488/ДМ-21 встановлено, що у довічно засудженого ОСОБА_1 доходи за 2020-2021 роки відсутні.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан позивача, що підтверджується наданими позивачем до позовної заяви копії довідок, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача, станом на час звернення до суду, коштів для сплати судового збору за подання позовної заяви у визначеному законом розмірі.

Відповідно до Конституції України однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ч. 3 п. 6 ст. 2 КАС України принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що "гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення без руху позовної заяви.

Згідно п. 1 ч. 4. ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням положень ст. 133 КАС України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір", та враховуючи, що позивачем надавались докази на підтвердження його незадовільного матеріального стану, повернення позовної заяви до закінчення строку на усунення її недоліків, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та як наслідок, неправомірно повернув позовну заяву позивачу.

Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

У рішенні у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 р. Європейський суд з прав людини констатує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в ухвалі від 15.09.2021 року дійшов передчасних висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно з ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшов висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі № 440/9499/21 скасувати.

Справу № 440/9499/21 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко