Справа № 120/6873/21-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

23 грудня 2021 р. Справа № 120/6873/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Копчинської Н.Л.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Вельгус І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 05.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху. 09.07.2021 недоліки усунуто.

Ухвалою від 16.07.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено судовий розгляд 17.08.2021. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначив, що виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника полягає у відновленні трудового договору, який раніше існував і був незаконно припинений роботодавцем.

До моменту фактичного виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові правовідносини, які існували до порушення з боку роботодавця, не виникають.

У зв`язку з цим, виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору, як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись, як плата за виконану роботу.

Окрім цього, представник відповідач висловлює свої доводи та міркування стосовно недодержання позивачем строків на адміністративне оскарження, а також, про необхідність сплати позивачем судового збору. Зазначені питання вирішенні судом у процесуальному порядку.

Ухвалою суду від 04.10.2021 відкладено судовий розгляд заяви на 23.09.2021.

Протокольною ухвалою, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання 23.09.2021 відкладено на 11.10.2021, для повторного виклику позивача.

Ухвалою суду від 11.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху. 21.10.2021 недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 01.11.2021 продовжено позивачу ОСОБА_1 строк на усунення недоліків в частині подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та відповідних доказів пропущення строку. Визначено позивачу 5 - денний строк, з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, зазначені в ухвали суду від 11.10.2021. Позивачем 15.11.2021 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 17.11.2021 заяву ОСОБА_1 задоволено та поновлено строк для звернення до адміністративного суду із цим позовом. Подальший розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання у справі на 29.11.2021.

Протокольною ухвалою, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засідання 29.11.2021 оголошено перерву до 23.12.2021.

17.12.2021 на адресу суду надійшли пояснення, у яких представник відповідача зазначає, що представник Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації був відсутній в судовому засіданні 28.01.2021 під час оголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, а тому, відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України,, копія судового рішення, повинна була надсилатись у порядку, визначеному законом. Однак, ні на офіційну електронну адресу, а ні на поштову адресу Управління, копія судового рішення від 28.01.2021, засвідчена відповідно до вимог Інструкції, не направлялась.

Проте, оглянувши Журнал (електронна база даних) реєстрації вхідних документів Вінницької облдержадміністрації було встановлено, що електронна копія рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 надійшло до відповідача 2 - Вінницької обласної державної адміністрації 10.02.2021 за №1513/01.01-67/2.21, що підтверджується електронною реєстраційною печаткою на рішенні суду.

Звертає увагу суду, що судом після прийняття рішення від 28.01.2021 у справі №120/3021/20-а лише після виготовлення повного тексту рішення 08.02.2021, 10.02.2021 - було направлено копію рішення, не завірену відповідно до вимог Інструкції №814, на адресу відповідача 2 - Вінницької обласної державної адміністрації, а не відповідача 3 - Управління.

Проте станом на 10.02.2021 - рішення суду від 28.01.2021 у справі №120/3021/20-а вже було виконано відповідачем 3 - Управлінням розвитку територій та інфраструктури.

Відтак, висновок позивача про наявну з боку відповідача бездіяльність, не відповідає дійсності.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи та міркування висвітлені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав, які зазначені у відзиві та поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі 120/3021/20-а позовну заяву ОСОБА_1 до Комісії з ліквідації Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації, Вінницької обласної державної адміністрації, Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації та Управління розвитку транспорту Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з ліквідації Департаменту житлово - комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації №8 від 25.05.2020 у частині звільнення ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Комісії з ліквідації Департаменту житлово - комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації від 26.05.2020 за №21-о про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Управління розвитку територій та енергоменеджменту - начальника відділу розвитку територій Департаменту житлово - комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької облдержадміністрації.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу розвитку територій або рівнозначній цій посаді в Управлінні розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації з 20.06.2020.

Зазначено, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягає негайному виконанню. Рішення суду в частині стягнення із Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набрало законної сили 11.03.2021.

Також, з матеріалів справи видно, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді, яке належало до негайного виконання, відповідачем виконано 12.02.2021.

У зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, позивач звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення середнього заробітку за час такої затримки, згідно зі ст.236 КЗпП України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

Згідно з статтею 236 КЗпП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для формування висновку про те, що законодавцем передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, який полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ (прийняти рішення) про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Так, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно - з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

З огляду на викладене, суд враховує той факт, що намагаючись виконати рішення суду від 28.01.2021, роботодавець видав ряд наказів, однак реальне виконання зазначеного рішення у справі, на переконання суду, відбулось 12.02.2021 шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу енергетики та енергоменеджменту.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що копію рішення суду отримано лише 08.02.2021 року, і йому не було відомо про прийняте рішення судом 28.01.2021, так як орган влади письмово повідомив суд про розгляд справи 120/3021/20-а без його участі, а тому мав цікавитись про прийняте судом рішення та бути обізнаний про рішення суду, яке виконується негайно, в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 , а саме з 28.01.2021, а не уникати його виконання під приводом відсутності керівництва.

Щодо інших доводів і міркувань відповідача висвітлених у відзиві суд зазначає, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Разом з цим, суд також враховує, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог, у даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України та ст.235 КЗпП України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, а рішення про поновлення на роботі підлягають негайному виконанню.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України належить встановити, чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція щодо наявності підстав для виплати компенсації за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №802/1183/16-а та від 05.03.2020 у справі №280/360/19.

Враховуючи надані стороною відповідача пояснення, суд вказує на імперативні приписи ч.5 ст.242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду.

Визначаючи період, за який слід стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, слід враховувати, що як вже було встановлено судом вище, рішенням ВОАС від 28.01.2021 у справі 120/6873/21-а, окрім іншого, позивача поновлено на посаді на посаді заступника начальника управління - начальника відділу розвитку територій або рівнозначній цій посаді в Управлінні розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації з 20.06.2020. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу розвитку територій або рівнозначній цій посаді в Управлінні розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації з 20.06.2020, допущено до негайного виконання.

Разом з тим, рішення про поновлення позивача на посаді заступника начальника управління - начальника відділу розвитку територій або рівнозначній цій посаді в Управлінні розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації було прийнято лише 12.02.2021, тобто наявна протиправна бездіяльність відповідача, що полягала у невиконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі 120/3021/20-а в період з 28.01.2021 по 11.02.2021.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідно до ст.236 Кодексу законів про працю України, з визначеним терміном затримки його виконання, а саме з 28.01.2021 по 11.02.2021 включно.

Враховуючи вищезазначене, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації, що полягала у невиконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі 120/3021/20-а в період з 28.01.2021 по 11.02.2021.

Зобов`язати управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі 120/3021/20-а, за період з 28.01.2021 по 11.02.2021, включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації (Вінницька область, м. Вінниця, вул. Василя Порика, 29, ЄДРПОУ-43217456).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: