Справа № 160/8657/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
12 січня 2022 року м.Дніпросправа № 160/8657/21
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі № 160/8657/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі відповідач) щодо не нарахування на суму виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.12.2020 року по 16.02.2021 року (включно), зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати на суму виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.12.2020 року по 16.02.2021 року (включно), зазначену в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити його на відповідний рахунок Державної фіскальної служби за місцем обліку;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надати до Лівобережної об`єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звітність у зв`язку з нарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 за період з 01.12.2020 року по 16.02.2021 року (включно).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2021року у справі №160/8657/21 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено у повному обсязі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

28 грудня 2021 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача від 25.12.2021 про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання розподілу судових витрат: судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс при розгляді справи у суді.

Відповідач направив письмові заперечення на заяву позивача. У запереченнях відповідач зазначає про недоведеність фактичного понесення позивачем таких витрат, про які зазначено в заяві, звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування треба виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідач вважає, що заявлена позивачем сума витрат не підлягає відшкодуванню, а заява позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі не підлягає задоволенню.

Справа розглядається за правилами ст.311 КАС України, в порядку письмового провадження, відповідно до ч.3 ст.252 КАС України.

Суд, вважає наявними підстави для ухвалення додаткової постанови відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Стосовно судового збору, колегія суддів звертає увагу, що позивач подавав як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу позовної заяви та подачу апеляційної скарги, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Клопотання позивача судами були задоволені, суди звільнили позивача від сплати судового збору з урахуванням обґрунтованості його доводів та наданих доказів.

Оскільки позивач не сплачував судовий збір за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги, питання про стягнення на його користь судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як це вимагає ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову, не вирішується.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В матеріалах справи наявна заява позивача про надання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі (а.с 91). Такі докази подані позивачем в межах встановленого КАС України строку.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у рамках адміністративної справи № 160/8657/21, в розмірі 17 500 грн..

До заяви позивач додає договір від 05.05.2021 № 01/05-05/21, укладений ОСОБА_1 з адвокатом Виприк С.О. про надання правничої допомоги, розрахунок наданих послуг, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги: усна консультація клієнта з вивченням документів з питань звернення до суду з позовом до ТУ ДСА в Дніпропетровській області - 1000 грн, написання позовної заяви - 3000 грн., аналіз відзиву відповідача на позовну заяву - 1000 грн, написання відповіді на відзив - 2000 грн., аналіз рішення суду першої інстанції - 1000грн., написання апеляційної скарги - 3 500 грн., правовий аналіз відзиву на апеляційну скаргу - 1000 грн., написання відповіді на відзив на апеляційну скаргу - 2000 грн., уточнення вимог апеляційної скарги - 1 500 грн., написання заяви про ухвалення додаткового рішення - 1 500грн., загальний розмір 17 500грн.. Також позивачем на підтвердження понесених витрат надано акт про оплату послуг, в якому адвокат своїм підписом свідчить про оплату клієнтом ОСОБА_1 17 500 грн. згідно умов договору від 05.05.21 №01/05-05/21, та копію квитанції №01-12/25 про отримання адвокатом від ОСОБА_1 17 500 грн. в рахунок оплати наданих правничих послуг.

Питання застосування частини сьомої статті 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді. Так, у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа № 520/12065/19), постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа № 922/445/19) сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг з урахуванням доводів іншої сторони щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Дослідивши письмові докази, надані заявником на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає, що останнім не доведено дотримання наведених вище критеріїв при визначенні суми компенсації витрат.

За переконанням суду апеляційної інстанції сплачена позивачем сума за надання адвокатом вищевказаних послуг у розмірі 17 500 грн. не є обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, взагалі предмету спору, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведена необхідність (доцільність) понесення витрат на підготовку відповіді на відзив на позовну заяву, відповіді на відзив на апеляційну скаргу, оскільки подання таких документів не передбачено нормами КАС України. При цьому слід також звернути увагу, що всі документи подавались та підписувались позивачем у справі, справа розглядалася в спрощеному порядку, без виклику сторін, предмет спору не потребував тривалого часу підготовки тексту позовної заяви. Акту виконаних робіт із зазначенням часу, витраченого адвокатом на підготовку кожного процесуального документу суду надано не було, тобто не зрозуміло з урахуванням яких параметрів визначалася ціна кожної послуги, наданої адвокатом.

Колегія суддів, враховуючи незначну складність справи, фактичний обсяг виконаної роботи адвокатом, вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача в розмірі 2000 грн.. Вказаний розмір витрат зумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку витратив адвокат під час супроводу справи, якістю та обсягом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом апеляційного перегляду.

Вказана сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.311, ст.ст.134, 139, 252, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 160/8657/21 - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області () понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

В іншій частині заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак