Справа № 640/7301/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7301/20 Суддя першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КМД-Трейдінвест Україна» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КМД-Трейдінвест Україна» (далі - Позивач, ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про:

1) визнання дій Головного управління ДПС у м. Києві щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі №826/6764/17 неправомірними;

2) визнання протиправною та скасування податкової вимоги ДПІ у Печерському районі у м. Києва від 07.10.2016 №19006-17;

3) зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві привести у відповідність інтегровану картку платника ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» шляхом:

- сторнування (зменшення) та/або скасування та/або списання суми податкового боргу ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» зі сплати податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1 586 711,00 грн;

- сторнування (зменшення) та/або скасування та/або списання всіх штрафних (фінансових) санкцій (штрафи), а також пені, які виникли у зв`язку із несплатою ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» податку на додану вартість за квітень 2015 року за весь час нарахування та обліку;

- врахування фактичних платежів ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» у розмірі 217 049,45 грн, що було сплачено ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» та які було зараховано в рахунок погашення заборгованості зі сплати ПДВ за квітень 2015 року шляхом перенесення та/або обліку суми у розмірі 217 049,45 грн до переплати ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» з податку на додану вартість.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2021 позов задоволено частково:

- визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ДПІ у Печерському районі у м. Києва від 07.10.2016 №19006-17;

- зобов`язано ГУ ДПС у м. Києві привести у відповідність інтегровану картку ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» шляхом: виключення податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року в розмірі 1 586 711,00 грн (один мільйон п`ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот одинадцять гривень); виключення нарахованої пені на суму податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1 586 711,00 грн (один мільйон п`ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот одинадцять гривень); здійснення перерахунку сплачених ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» сум, які були зараховані в рахунок сплати податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1 586 711,00 грн. (один мільйон п`ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот одинадцять гривень) чи в рахунок погашення пені, нарахованої на цей податковий борг.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з того, що рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено належне виконання ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» податкових зобов`язань із сплати податку на додану вартість за квітень 2015 року в сумі 1 586 711,00 грн, а відтак факт відсутності податкового боргу у Позивача не потребує доказування та відповідно свідчить про протиправність податкової вимоги. Крім того, з огляду на викладені вище обставини суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для покладення на Відповідача обов`язку здійснити відповідні коригування в інтегрованій картці платника податків.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд виходив з того, що вимоги про списання штрафу задоволенню не підлягають, позаяк рішення про застосування штрафних санкцій не є предметом судового оскарження. Крім того, суд зауважив, що вимоги про визнання протиправними дій ГУ ДПС у м. Києві щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №826/6764/17 можуть бути предметом розгляду у порядку ст. 382 КАС України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що станом на 07.10.2016 за Позивачем обліковувався податковий боргу, а відтак оскаржувана вимога є правомірною. Зазначає, що на виконання постанови суду від 16.01.2019 у справі №826/6764/17 приведено інтегровану картку ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» у відповідність до судового рішення шляхом списання податкового боргу з ПДВ в сумі 1 586 711,00 грн. Поряд з цим, наголошує, що станом на 03.06.2020 за Позивачем обліковується податковий борг з ПДВ в сумі 830 180,55 грн, а податкові зобов`язання з податку на додану вартість за квітень 2015 року платником податків не були сплачені, позаяк кошти на казначейський рахунок не надходили. Стверджує, що задоволення позовних вимог у визначений судом спосіб порушує публічний порядок, завдає шкоди Державному бюджету України, а також суперечить позиціям Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду. Окремо зауважує, що звільнення від відповідальності за порушення строку погашення податкового зобов`язання не свідчить про звільнення від обов`язку його виконання.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 23.11.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що оскаржувана податкова вимога від 07.10.2016 №19006-17 протиправно прийнята з тих самих підстав, з яких була скасована постановою суду від 01.06.2016 у справі №826/106/16. Підкреслює, що постановою суду від 16.01.2019 у справі №826/6764/17 було, зокрема, зобов`язань контролюючий орган списати суму податкового боргу у розмірі 1 586 711,00 грн, однак, через невірне виконання судового рішення, за ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» обліковується податковий борг в сумі 829 285,94 грн. Звертає увагу, що рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено факт відсутності у Позивача податкового боргу за квітень 2015 року в сумі 1 586 711,00 грн, а виконання грошових зобов`язань підтверджується. Окремо зауважує, що ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» включено до дев`ятої черги вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що 24.02.2015 Позивачем подано декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № , в якій самостійно визначено суму податного боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 944,58 грн.

У зв`язку з наявністю в інтегрованих картках платника податків АІС «Податковий блок» ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 944,58 грн, Відповідачем сформована та надіслана податкова вимога № 1401-23 від 23.07.2015.

Крім того, на підставі статті 89 Податкового кодексу України Відповідачем прийнято рішення від 23.07.2015 №1401-23 про опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2016 у справі №826/111/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №1401-23 від 23.07.2015.

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2016 в справі №826/111/16, ДПІ у Печерському районі у м. Києві ГУ ДФС у м. Києві 03.10.2016 було відкликано податкову вимогу №1401-23 від 27.07.2015 та сформовано в автоматичному режимі нову податкову вимогу від 07.10.2016 №19006-17 (а.с. 39).

Крім того, матеріали справи свідчать, що 18.05.2015 Позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість разом із додатком у вигляді Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за квітень 2015 року, згідно яких сума, яка підлягала до сплати в бюджет, складала 1 586 711,00 грн.

При цьому, як було встановлено судами у справах за участю ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» та Головного управління ДФС у м. Києві, 20.12.2011 між АТ Банк «Фінанси та Кредит» і ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» укладено договір № 036-11/АНВ на розрахунково-касове обслуговування.

ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» платіжним дорученням від 26.05.2015 №305, яке сформоване в системі «Клієнт-Банк», зобов`язав банк перерахувати 1 586 711,00 грн на відповідний рахунок у Державному казначействі України, код 899998, на сплату податкових зобов`язань позивача з ПДВ за квітень 2015 року. Однак, банк вказане платіжне доручення не виконав, кошти не перерахував.

При цьому, відповідно до довідки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 27.07.2015 №9-713522/389 станом на 26.05.2015 вхідний залишок на рахунку «КМД-Трейдінвест Україна» складав 16 417 331,29 грн, що дозволяло банку виконати платіжне доручення від 26.05.2015 №305.

Також матеріали справи свідчать, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2018 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №826/6764/17 визнано протиправними та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та акт №13/26-55-23-01-17 опису майна від 09.11.2015; зобов`язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві списати суму податкового боргу ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн., яка рахується в особовій картці ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна».

На виконання рішення суду у справі №826/6764/17 ГУ ДПС у м. Києві у відповідь на адвокатський запит адвоката Яковлева О.С., що діє в інтересах ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна», листом від 06.11.2019 №39379/10/26-15-10-07-10 повідомило, що рішення суду у згаданій справі останнім виконано у повному обсязі, однак станом на 06.11.2019 у Позивача обліковується заборгованість з податку на додану вартість в сумі 829 285,94 грн (а.с. 37-38).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 14, 16, 36, 38, 57, 59, 89, 129 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ст. ст. 1, 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон), а також рішень судів у справах між цими ж самими сторонами, прийшов до висновку про протиправність оскаржуваної вимоги через встановлену судами відсутність боргу і наявність підстав для здійснення коригувань в інтегрованій картці платника податків з огляду на списання податкової заборгованості з ПДВ за квітень 2015 року.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. п. 36.1, 36.5 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У свою чергу, податковою вимогою є письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

За правилами ч. 1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Із змісту відомостей інтегрованої картки ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» (а.с. 106-142) вбачається, що станом на 30.09.2016 за підприємством обліковувався податковий борг в сумі 1 479 473,29 грн, який виник у зв`язку з несплатою самостійно визначеного зобов`язання з податку на додану вартість за квітень 2015 року в сумі 1 586 711,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №804/4602/16 зазначено, що за загальним правилом відповідальність за неналежне виконання податкового обов`язку несе платник.

Це визначено статтею 109 ПК України, відповідно до якої податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 111 ПК України визначені види відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України закріплено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Таким чином, як підкреслено у згаданій вище постанові Великої Палати Верховного Суду, у ПК України під відповідальністю за несвоєчасну сплату самостійно визначеного податкового зобов`язання розуміється застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Разом з тим, положення статті 129 ПК України містять застереження щодо застосування до платника відповідальності за неналежне виконання податкового зобов`язання.

Пунктом 129.6 статті 129 ПК передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду.

При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, платник звільнений від відповідальності у вигляді штрафу та/або пені за порушення строків або неповний обсяг перерахованого податкового зобов`язання у разі, якщо такі дії/або бездіяльність вчинені обслуговуючим його банком, оскільки вини та/або умислу у невчасній чи не в повному обсязі сплаті податкового зобов`язання у діях платника у цьому випадку немає.

Водночас відповідно до п. 113.2 ст. 113 ПК України застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених цією главою, не звільняє платників податків від обов`язку сплатити до бюджету належні суми податків та зборів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, а також від застосування до них інших заходів, передбачених цим Кодексом.

Із загальних положень статті 38 ПК України також випливає, що належним виконанням податкового зобов`язання є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань.

Таким чином, у вже неодноразово згаданій вище постанові Великої Палати Верховного Суду сформульовано висновок, що звільнення платника від відповідальності за порушення строків погашення податкового зобов`язання не свідчить про звільнення від обов`язку виконати податкове зобов`язання.

Крім того, у цій справі суд касаційної інстанції звернув увагу і на положення статті 30 Закону, відповідно до яких переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Наведена норма також свідчить про те, що належним виконанням податкового зобов`язання шляхом ініціювання платником переказу є надходження коштів від платника на відповідний казначейський рахунок.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду, відступивши від позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 06.04.2004 № 8/140, зазначила про те, що у разі несвоєчасного або перерахування не в повному обсязі суми податкового зобов`язання з вини банку платника такий платник звільняється від фінансової відповідальності у вигляді штрафу та/або пені, однак, не звільняється від обов`язку сплатити в повному обсязі податкове зобов`язання.

З огляду на те, що оспорювана позивачем податкова вимога не є формою чи видом притягнення платника до відповідальності (не є за своєю суттю фінансовою санкцією у вигляді штрафу та/або пені), а свідчить про необхідність погашення суми податкового зобов`язання, відтак немає підстав і для її скасування, оскільки податкове зобов`язання на момент її винесення податковим органом належно виконане не було.

Крім того, у згаданому рішенні Великої Палати Верховного Суду було підкреслено, що саме у платника податків, а не у відповідного державного органу, існували договірні відносини із банком, цей банк в даному випадку надавав платнику податків відповідні банківські послуги, як контрагент по господарському договору про банківське обслуговування. Позивач був вільний у виборі відповідного контрагенту (банку) для здійснення зберігання та переказів його коштів, тому невиконання своїх обов`язків банком-контрагентом відноситься до комерційних ризиків позивача, і не може бути перекладено на державу.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що, як було встановлено раніше, на час прийняття оскаржуваної у цій справі вимоги від 07.10.2016 №19006-17 за ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» обліковувався податковий борг, який виник у зв`язку з ненадходженням до казначейського рахунку платежу з податку на додану вартість в сумі 1 586 711,00 грн за квітень 2015 року, то підстави для визнання протиправною та скасування спірної податкової вимоги відсутні, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.

З приводу посилання суду, а також Позивача на рішення судів у справах №826/111/16, №826/6764/17 та №826/11432/17, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що в силу ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. У цих справах, на переконання суду апеляційної інстанції, було з огляду на матеріали справи надано правову оцінку факту виконання ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» податкового зобов`язання із сплати податку на додану вартість за квітень 2015 року, однак не встановлено обставин відсутності у підприємства податкового боргу станом на жовтень 2016 року, що не дає можливості застосування до спірних правовідносин приписів ч. 4 ст. 78 КАС України.

Щодо висновків суду першої інстанції про необхідність зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві привести у відповідність інтегровану картку ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» шляхом: виключення податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року в розмірі 1 586 711,00 грн; виключення нарахованої пені на суму податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1 586 711,00 грн; здійснення перерахунку сплачених ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» сум, які були зараховані в рахунок сплати податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1 586 711,00 грн. чи в рахунок погашення пені, нарахованої на цей податковий борг, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, розглядаючи такі вимоги по суті, суд першої інстанції не врахував такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

У постанові від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 Верховний Суд підкреслив, що зазначені правові норми КАС України (зміст яких фактично не змінився після 15.12.2017), мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Як свідчать матеріали справи, за своєю суттю цей спір в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві вчинити дії, виник у зв`язку з неправильним виконанням Відповідачем, на думку Позивача, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №826/6764/17, що виявилося у неправильному списанні суми податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1 586 711,00 грн із перенесенням пені в сумі 264 730,55 грн до складу недоїмки, продовженні нарахування штрафних санкцій, а також неврахуванні подальших платежів з цього податку. При цьому, спір щодо наявності чи відсутності податкового боргу на вказану вище суму вже вирішений, оскільки постановою суду у справі №826/6764/17 зобов`язано податковий орган списати суму податкового боргу ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн, яка рахується в особовій картці ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна». Отже, той факт, що Позивач вважає неправильним спосіб виконання Відповідачем судового рішення не свідчить про те, що між даними сторонами виник новий спір.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що обраний Позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог Позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №580/3376/20, від 27.04.2021 у справі №460/418/20, від 28.05.2021 у справі №540/942/20, від 02.12.2021 у справі №808/1156/18.

Як вже було неодноразово підкреслено вище, із змісту предмету спору у цій справі (в частині зобов`язання Відповідача вчинити дії) вбачається, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №826/6764/17.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що на правильність вирішення спірного питання саме у порядку подання заяви, передбаченої ст. 383 КАС України, вказав і Верховний Суд у постанові від 23.09.2020 у справі №760/3142/17, наголосивши, що оскільки набрало законної сили судове рішення з того самого фактичного предмету спору (право позивача на отримання одноразової грошової допомоги), то рішення відповідача, прийняте на виконання судового рішення, не може бути розглянуто в окремому провадженні.

Отже, хоча ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» у цій справі обрало спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду, і зобов`язання вчинити дії з його виконання, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, що, в силу вже згаданих приписів ст. ст. 382, 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відтак, якщо Позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю Відповідача на виконання вищевказаного судового рішення у справі №640/7301/20 порушувалися його права чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Таким чином, на переконання судової колегії, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, що, у свою чергу, унеможливлює здійснення по суті перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного судового рішення із наданням оцінки доводам апеляційної скарги та відзиву на неї щодо суті спірних правовідносин.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України провадження в справі закривається, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого спору і між тими самим сторонами, то наявні підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії згідно п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, що помилково було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що строк, передбачений частиною 4 статті 383 КАС України, за наявності причин, які можуть бути визнані судом у справі №826/6764/17 поважними, підлягає поновленню, зокрема, з огляду на закриття провадження щодо частини позовних вимог у справі №640/7301/20.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав стверджувати про відсутність станом на час формування податкової вимоги від 07.10.2016 №19006-17 податкового боргу у Позивача, судова колегія приходить до висновку про помилковість твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про обґрунтованість позовних вимог у цій частині, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги та ухвалити у ній нове, яким у задоволенні позову відмовити. Щодо іншої частині позовних вимог, то з урахування наведеного вище обґрунтування рішення суду у відповідній частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального і процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 238, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 07 жовтня 2016 року №19006-17 - відмовити.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КМД-Трейдінвест Україна» до Головного управління ДПС у м. Києві про:

1) визнання дій Головного управління ДПС у м. Києві щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі №826/6764/17 неправомірними;

2) зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві привести у відповідність інтегровану картку платника ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» шляхом:

- сторнування (зменшення) та/або скасування та/або списання суми податкового боргу ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» зі сплати податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1 586 711,00 грн;

- сторнування (зменшення) та/або скасування та/або списання всіх штрафних (фінансових) санкцій (штрафи), а також пені, які виникли у зв`язку із несплатою ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» податку на додану вартість за квітень 2015 року за весь час нарахування та обліку;

- врахування фактичних платежів ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» у розмірі 217 049,45 грн, що було сплачено ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» та які було зараховано в рахунок погашення заборгованості зі сплати ПДВ за квітень 2015 року шляхом перенесення та/або обліку суми у розмірі 217 049,45 грн до переплати ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» з податку на додану вартість - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 12 січня 2022 року.