Справа № 240/18041/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

13 січня 2022 року м. Житомир справа № 240/18041/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Майстренко Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 16.08.2021 позовну заяву залишено без руху зі встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач зазначила, що раніше від отриманих відповідей на адвокатські запити вона не могла дізнатися про порушення її прав та законних інтересів. Вважає, що саме по собі існування рішення Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області не породжує початок перебігу процесуальних строків.

Ухвалою суду від 07.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Повідомлено позивача про те, що питання щодо строків звернення до суду з позовною заявою буде вирішено під час розгляду адміністративної справи по суті.

Відповідачем на виконання вимог ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі подано відзив на позов та докази направлення ОСОБА_1 оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд визнає причини його пропуску поважними.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як встановлено зі змісту позову, позивач звернувся за судовим захистом свого права щодо визнання протиправним та скасування рішення Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 25.06.2020 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Звернення з позовом до адміністративного суду відбулось 09.08.2021.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення з позовом до суду, позивач вказує на те, що саме по собі існування рішення Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області не породжує початок перебігу процесуальних строків, оскільки остання повідомила про неможливість надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що пов`язано з користуванням третіми особами земельною ділянкою, щодо якої виник спір. На думку позивача, "пропущений строк фактично не випливає з одержання першого листа про відмову, адже наступними діями позивача та його представника слідувало направлення запитів в тому числі і адвокатських з метою перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, за результатами розгляду яких, було виявлено факти порушення прав позивача оскаржуваним рішенням та розпочався перебіг процесуальних строків".

Наведені доводи позивача не узгоджуються з приписами процесуального закону. Так, згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Юридичним фактом, який унеможливив отримання позивачем бажаної земельної ділянки, стало рішення Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області від 25.06.2020, а не відповідь цієї сільської ради на адвокатський запит представника позивача.

У свою чергу, на вимогу суду Брониківська сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської області повідомила про те, що лист-відповідь на заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га направлений їй за вих. №575 26.06.2020 простою кореспонденцією без повідомлення через пересувне відділення Укрпошта №29 с. Романівка Новоград-Волинського району Житомирської області. Жодних аргументів щодо неотримання цього листа позивач не наводить.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідачем у червні 2020 року було надіслано позивачу копію оскаржуваного рішення. Суд зазначає, що доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Власні переконання позивача стосовно того, які події є початком перебігу строку звернення до суду, не можуть змінювати правове регулювання, встановлене КАС України.

Суд також відхиляє посилання позивача на неможливість вчасно зібрати та подати документи до суду у зв`язку з запровадженням карантинних заходів, зважаючи на таке.

Так, 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX. Вказаним законом доповнено розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)". Отже, під час дії карантину, запровадженого з 12.03.2020 Кабінетом Міністрів України постановою від 11.03.2020 № 211, строки звернення до адміністративного суду продовжуються на час його дії.

У свою чергу, у подальшому, 17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX (далі - Закон України №731-IX). Згідно з п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Оскільки законодавцем було поновлено перебіг процесуальних строків, запровадження карантинних заходів не обґрунтовує поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Отже, наведені позивачем доводи позбавляють суд можливості дійти висновку про існування обставин, які б об`єктивно непереборно перешкоджали або обмежували особу у зверненні до адміністративного суду за захистом своїх прав протягом встановленого законом строку з моменту виникнення у неї відповідного права.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що намір захистити у судовому порядку порушені права має реалізовуватись у чіткій відповідності до вимог процесуального закону.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Положеннями пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем пропущений встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду. Жодних належних доказів поважності причини пропуску строку звернення до суду з позовом не надано, підстав неможливості своєчасного звернення до суду з зазначеними вимогами у встановлені строки не встановлено.

З огляду на зазначене, суд, враховуючи вимоги частини 3 статті 123, пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 123, 240, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 КАС України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя Н.М. Майстренко