Справа № 600/5918/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 січня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/5918/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Миронець Н.Я., позивача ОСОБА_1 та його представника Хоміцького Б.В., представника відповідачів Ісаєвої І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву судді Лелюка Олександра Петровича про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У с т а н о в и в:

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюка О.П. від 10 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №600/5918/21-аз а позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії; задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задовольнити та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі та встановлено строки для подання відзиву.

У підготовчому судовому засіданні 11 січня 2022 року суддею Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюком О.П. подана заява про самовідвід на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заява обґрунтована відсутністю у головуючого судді допуску до державної таємниці, в той час як витребувані судом у відповідача докази містять інформацію, що становить державну таємницю.

Розглянувши заяву про самовідвід судді, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є інститут відводу (самовідводу) судді, закріплений в Кодексі адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частинами першою та другою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

З матеріалів справи вбачається, що у підготовчому судовому засіданні 14 грудня 2021 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів - особової справи ОСОБА_1 . Витребувано в Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області особову справу позивача.

Судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 11 січня 2022 року 9:00.

10 січня 2022 року до суду надійшов лист з Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області від 05 січня 2022 року №75/16/3 «Щодо неможливості надати витребувані судом докази».

У вказаному листі зазначено, що у матеріалах витребуваної судом особової справи ОСОБА_1 містяться документи, в яких наявна інформація, що становить державну таємницю. Гриф секретності окремих наявних в особовій справі позивача документів відповідає ступеню секретності інформації «Таємно». Оскільки судді Лелюку О.П. допуск до державної таємниці скасовано на підставі розпорядження Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області від 30 січня 2019 року №12-д, то надати особову справу ОСОБА_1 . Чернівецькому окружному адміністративному суду у складі судді Лелюка О.П. в рамках розгляду справи №600/5918/21-а не представляється можливим.

Так, згідно частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами та/або рішеннями, зазначеними у частині першій статті 266-1 цього Кодексу, встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частиною третьою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи.

Частинами першою, другою, четвертою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до приписів частини першої, третьої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пунктів 2 та 4 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання.

У відповідності до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що суд з метою правильного вирішення спору зобов`язаний вжити визначених законом заходів, які є необхідними для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо витребування доказів, зокрема письмових, за клопотанням сторони по справі. Ухвала суду, що набрала законної сили, про витребування доказів є обов`язковою до виконання для особи, у якої ці докази витребувано судом, її виконання є процесуальним обов`язком учасника справи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відсутність у головуючого судді по цій справі Лелюка О.П. допуску до державної таємниці унеможливлює Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області виконати ухвалу суду про витребування письмових доказів, які, згідно тверджень відповідача, містять інформацію, що становить державну таємницю (гриф секретності окремих наявних в особовій справі позивача документів відповідає ступеню секретності інформації «Таємно»).

Так, згідно приписів статті 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою;

гриф секретності - реквізит матеріального носія секретної інформації, що засвідчує ступінь секретності даної інформації;

допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації;

доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень.

Згідно частини першої статті 20 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Частиною першою та другою статті 22 Закону України «Про державну таємницю» визначено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 7 років; для форми 3 - 10 років.

Допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про державну таємницю» доступ до державної таємниці надається дієздатним громадянам України, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання.

Згідно частини першої статті 34 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, в тому числі правоохоронні, державного фінансового контролю та суди, з метою охорони державної таємниці мають за погодженням із Службою безпеки України встановлювати порядок здійснення своїх функцій щодо державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею.

Враховуючи наведені вимоги законодавства та з огляду на відсутність у головуючого судді по цій справі Лелюка О.П. допуску та доступу до державної таємниці, суд приходить до висновку про неможливість виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків щодо подання суду витребуваних ним письмових доказів, які містять інформацію, що становить державну таємницю (гриф секретності «Таємно»), та, відповідно, про неможливість вчинення судом низки процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, в тому числі щодо дослідження витребуваних ухвалою суду доказів.

Вказане унеможливлює розгляд суддею Лелюком О.П. цієї справи.

За таких обставин для уникнення доступу головуючим суддею у цій справі, який не має допуску до державної таємниці, до інформації, віднесеної до державної таємниці, та з метою недопущення порушення норм процесуального та матеріального права при розгляді судом справи №600/5918/21-а, є обґрунтованим заявлення головуючим суддею Лелюком О.П. самовідводу на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому, його заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Отже, справа підлягає передачі до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі.

Керуючись статтями 36, 39-41, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Заяву судді Лелюка Олександра Петровича про самовідвід задовольнити.

2.Адміністративну справу №600/5918/21-а за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії передати до канцелярії Чернівецького окружного адміністративного суду для визначення головуючого судді, який має допуск до державної таємниці, у справі в порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала у повному обсязі складена 12 січня 2022 року.

Суддя О.П. Лелюк