Справа № 149/3080/21
Суддя: Войнаревич М. Г.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/3080/21
Провадження №2-а/149/2/22
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.2022 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М.Г.,

при секретарі Паламарчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року позивач звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії БАВ № 459429 від 28.10.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що його було зупинено працівникам поліції та під час зупинки не було увімкнено аварійно звукову сигналізацію. Позивач заперечує порушення ПДР та зазначає, що поліцейський не врахував обставин справи, а саме те, що конструкцією автомобіля не передбачено наявності аварійної звукової сигналізації та виніс оскаржувану постанову. Приймаючи до уваги наведені обставини позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 09.11.2021 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву..

23.11.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що дії інспектора поліції, який виніс оскаржувану постанову, щодо виявлення адміністративного правопорушення є правомірними та законними, а стягнення накладено у межах наданих йому повноважень під час виконання службових обов`язків та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у оскаржуваній постанові. При цьому, представник відповідача зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються винесеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко вбачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності. Приймаючи до уваги наведені обставини представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, пред`явлений позов підтримує та просить йоо задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань не подав.

Приймаючи до уваги те, що повідомлений, у порядку визначеному ч.ч. 1, 2 ст. 268 КАС України, про подання позовної заяви та про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача в судове засідання не прибув, а позивач надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, суд, на підставі ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

З оскаржуваної постанови серії БАВ № 459429 від 28.10.2021 (копія на а.с. 6) встановлено, що 28.10.2021 о 10:42 год у м. Хмільник по вул. Столярчука водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Фольсваген Каді, при зупинці на вимогу працівника поліції не увімкнув аварійну звукву сигналізацію, чим порушив п. п. 9,9 (б) ПДР, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

За змістом п.п. 9,9 (б) ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Факт порушення ПДР України має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17, від 23.10.2019 р. по справі № 357/10134/17 та інших.

На виконання визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення, яке оскаржується позивачем, відповідачем надано відзив на позовну заяву, однак доказів порушення позивачем ПДР України, а саме п.п. 9,9 (б) відповідач не надав, тому суд приходить до висновку, що правомірність прийнятого рішення, яке оскаржується позивачем відповідачем не доведено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, зокрема те, що правомірність прийнятого рішення, яке оскаржує позивач, відповідачем не доведена, витребувані докази не надано, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення ним правопорушення, інших доказівне надано, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами не підтверджено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 грн, а тому дані витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з ГУНП у Вінницькій області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 122, 183, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушеннязадовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 459429 від 28.10.2021, винесену поліцейським СРПП Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Лисаком Ярославом Вікторовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ГУНП у Вінницькій області (, вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 27.01.1998, РНОКПП НОМЕР_2 ), за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суд може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Войнаревич М. Г.