Справа № 360/2623/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року справа №360/2623/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Сіваченка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 р. у справі № 360/2623/21 (головуючий І інстанції суддя Т.І. Чернявська) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у травні 2021 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням уточнень, ухвали про роз`єднання позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо невиплати на його користь надбавки до грошового забезпечення за несення служби у нічний час за період з листопада 2015 року по грудень 2018 року в сумі 7688,05 грн.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на його користь надбавку до грошового забезпечення за несення служби у нічний час за період з листопада 2015 року по грудень 2018 року в сумі 7688,05 грн. (т. 1 а.с. 1-8, 32-39).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2018 року.

У задоволенні вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області доплати за службу в нічний час загальному розмірі 7688,05 грн. відмовлено (т. 2 а.с. 108-113).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне.

На думку апелянта, вимога позивача в частині стягнення з відповідача на його користь доплати за службу у нічний час суперечить нормам спеціального законодавства, а саме частині першої та другої ст. 94 Закону № 580 та п. 11 розділу I Порядку № 260. Вважає, що інформація, викладена у довідці від 21.04.2021 не є належним доказом виконання позивачем службових обов`язків у нічний час. Книга нарядів, яка передбачена та затверджена наказами МВС України від 27.03.2008 № 141 та від 11.10.2018 № 828 є документом контролю за обігом озброєння в підрозділах поліції та не є документом обліку робочого часу поліцейського, а тому не є належним доказом виконання поліцейським обов`язків у нічний час.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржено.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій та з 07 листопада 2015 року по 26 лютого 2021 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області на посадах поліцейського-водія Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області та поліцейського-водія сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, про що свідчать рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасників війни) від 29 жовтня 2015 року № 20/І/ХІІІ/408, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 06 листопада 2015 року, видане Головним управлінням МВС України у Луганській області, трудова книжка від 12 березня 2003 року серії НОМЕР_3 , витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 25 лютого 2021 року № 109 о/с по особовому складу та довідка про проходження служби в органах внутрішніх справ без дати та без номеру, видана Управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області (т. 1 а.с. 14-16, 16 зв., 17; т. 2 а.с. 102).

Витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 25 лютого 2021 року № 109 о/с по особовому складу свідчить: старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0120856), поліцейського-водія сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, за пунктом 4 частини першої статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України "Про Національну поліцію", з 26 лютого 2021 року звільнено зі служби в поліції з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 17 років 01 місяць 05 днів, у пільговому (без урахування календарної вислуги) - 09 років 00 місяців 07 днів (т. 1 а.с.16 зв.).

Довідкою Відділу поліції № 1 Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21 квітня 2021 року № 4941/111/36-2021 та витягів з книги служби нарядів Відділу поліції № 1 Сєвєродонецького районного управління Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_1 підтверджено, що в період з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2018 року згідно з книгою служби нарядів перебував на добовому чергуванні у складі СОГ Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області з 08.00 год. до 08.00 год. наступної доби як водій:

в 2015 році:

18 листопада 2015 року, 21 листопада 2015 року, 24 листопада 2015 року, 27 листопада 2015 року, 30 листопада 2015 року, 03 грудня 2015 року, 06 грудня 2015 року, 09 грудня 2015 року, 12 грудня 2015 року, 15 грудня 2015 року, 18 грудня 2015 року, 22 грудня 2015 року, 25 грудня 2015 року, 31 грудня 2015 року;

в 2016 році:

у складі СОГ Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області з 08.00 год. до 08.00 год. наступної доби як водій: 03 січня 2016 року, 06 січня 2016 року, 09 січня 2016 року, 12 січня 2016 року, 15 січня 2016 року, 18 січня 2016 року, 21 січня 2016 року, 24 січня 2016 року, 27 січня 2016 року, 30 січня 2016 року, 02 лютого 2016 року, 14 лютого 2016 року, 17 лютого 2016 року, 20 лютого 2016 року, 23 лютого 2016 року, 26 лютого 2016 року, 29 лютого 2016 року, 03 березня 2016 року, 06 березня 2016 року, 09 березня 2016 року, 12 березня 2016 року, 18 березня 2016 року, 21 березня 2016 року, 24 березня 2016 року, 27 березня 2016 року, 30 березня 2016 року, 02 квітня 2016 року, 05 квітня 2016 року, 08 квітня 2016 року, 11 квітня 2016 року, 14 квітня 2016 року, 17 квітня 2016 року, 04 травня 2016 року, 07 травня 2016 року, 10 травня 2016 року, 13 травня 2016 року, 16 травня 2016 року, 19 травня 2016 року, 22 травня 2016 року, 25 травня 2016 року, 28 травня 2016 року, 31 травня 2016 року, 03 червня 2016 року, 06 червня 2016 року, 09 червня 2016 року, 12 червня 2016 року, 15 червня 2016 року, 18 червня 2016 року, 22 червня 2016 року, 24 червня 2016 року, 27 червня 2016 року, 30 червня 2016 року, 03 липня 2016 року, 07 липня 2016 року, 10 липня 2016 року, 13 липня 2016 року, 16 липня 2016 року, 19 липня 2016 року, 23 липня 2016 року, 26 липня 2016 року, 29 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 04 серпня 2016 року, 08 серпня 2016 року, 11 серпня 2016 року, 22 вересня 2016 року, 25 вересня 2016 року, 28 вересня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 04 жовтня 2016 року, 07 жовтня 2016 року, 10 жовтня 2016 року, 13 жовтня 2016 року, 16 жовтня 2016 року, 19 жовтня 2016 року, 22 жовтня 2016 року, 25 жовтня 2016 року, 28 жовтня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, 03 листопада 2016 року, 06 листопада 2016 року, 09 листопада 2016 року, 12 листопада 2016 року, 15 листопада 2016 року, 18 листопада 2016 року, 21 листопада 2016 року, 24 листопада 2016 року, 27 листопада 2016 року, 30 листопада 2016 року, 03 грудня 2016 року, 06 грудня 2016 року, 09 грудня 2016 року, 12 грудня 2016 року, 15 грудня 2016 року, 18 грудня 2016 року, 21 грудня 2016 року, 24 грудня 2016 року, 30 грудня 2016 року;

в 2017 році:

у складі СОГ Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області з 08.00 год. до 08.00 год. наступної доби як водій: 02 січня 2017 року, 05 січня 2017 року, 08 січня 2017 року, 20 січня 2017 року, 23 січня 2017 року, 29 січня 2017 року, 01 лютого 2017 року, 04 лютого 2017 року, 07 лютого 2017 року, 20 лютого 2017 року, 23 лютого 2017 року, 26 лютого 2017 року, 01 березня 2017 року, 04 березня 2017 року, 07 березня 2017 року, 10 березня 2017 року, 13 березня 2017 року, 16 березня 2017 року, 19 березня 2017 року, 22 березня 2017 року, 04 квітня 2017 року, 08 квітня 2017 року, 12 квітня 2017 року, 16 квітня 2017 року, 20 квітня 2017 року, 23 квітня 2017 року, 26 квітня 2017 року, 29 квітня 2017 року, 04 липня 2017 року, 07 липня 2017 року, 10 липня 2017 року, 13 липня 2017 року, 16 липня 2017 року, 19 липня 2017 року, 22 липня 2017 року, 25 липня 2017 року, 28 липня 2017 року, 31 липня 2017 року, 03 серпня 2017 року, 06 серпня 2017 року, 09 серпня 2017 року, 12 серпня 2017 року, 15 серпня 2017 року, 18 серпня 2017 року, 21 серпня 2017 року, 24 серпня 2017 року, 27 серпня 2017 року, 31 серпня 2017 року, 16 вересня 2017 року, 19 вересня 2017 року, 28 вересня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 07 жовтня 2017 року, 10 жовтня 2017 року, 13 жовтня 2017 року, 16 жовтня 2017 року, 19 жовтня 2017 року, 22 жовтня 2017 року, 27 жовтня 2017 року, 29 жовтня 2017 року, 03 листопада 2017 року, 06 листопада 2017 року, 09 листопада 2017 року, 12 листопада 2017 року, 16 листопада 2017 року, 20 листопада 2017 року, 28 листопада 2017 року, 30 листопада 2017 року, 03 грудня 2017 року, 07 грудня 2017 року, 10 грудня 2017 року, 13 грудня 2017 року, 16 грудня 2017 року, 19 грудня 2017 року, 22 грудня 2017 року, 25 грудня 2017 року, 28 грудня 2017 року, 31 грудня 2017 року;

охорона громадського порядку та публічної безпеки: 05 серпня 2017 року з 08.00 год. до 13.05 год.;

в 2018 році:

у складі СОГ Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області з 08.00 год. до 08.00 год. наступної доби як водій: 03 січня 2018 року, 06 січня 2018 року, 09 січня 2018 року, 12 січня 2018 року, 15 січня 2018 року, 18 січня 2018 року, 22 січня 2018 року, 25 січня 2018 року, 28 січня 2018 року, 03 лютого 2018 року, 06 лютого 2018 року, 09 лютого 2018 року, 12 лютого 2018 року, 15 лютого 2018 року, 18 лютого 2018 року, 21 лютого 2018 року, 24 лютого 2018 року, 28 лютого 2018 року, 04 березня 2018 року, 07 березня 2018 року, 10 березня 2018 року, 14 березня 2018 року, 17 березня 2018 року, 20 березня 2018 року, 23 березня 2018 року, 26 березня 2018 року, 29 березня 2018 року, 01 квітня 2018 року, 04 квітня 2018 року, 07 квітня 2018 року, 10 квітня 2018 року, 13 квітня 2018 року, 17 квітня 2018 року, 21 квітня 2018 року, 25 квітня 2018 року, 29 квітня 2018 року, 12 червня 2018 року, 15 червня 2018 року, 18 червня 2018 року, 21 червня 2018 року, 01 липня 2018 року, 13 липня 2018 року, 16 липня 2018 року, 19 липня 2018 року, 22 липня 2018 року, 12 вересня 2018 року, 15 вересня 2018 року, 17 вересня 2018 року, 20 вересня 2018 року, 23 вересня 2018 року, 26 вересня 2018 року, 29 вересня 2018 року, 02 жовтня 2018 року, 05 жовтня 2018 року, 08 жовтня 2018 року, 11 жовтня 2018 року, 14 жовтня 2018 року, 17 жовтня 2018 року, 20 жовтня 2018 року, 23 жовтня 2018 року, 26 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2018 року, 01 листопада 2018 року, 05 листопада 2018 року, 09 листопада 2018 року, 15 листопада 2018 року, 17 листопада 2018 року, 21 листопада 2018 року, 24 листопада 2018 року, 28 листопада 2018 року, 02 грудня 2018 року, 18 грудня 2018 року, 20 грудня 2018 року, 24 грудня 2018 року, 28 грудня 2018 року, 30 грудня 2018 року (т. 1 а.с. 20-21, 48-59, 60-65, 66-73, 74-82, 83-104, 105-125, 126-136, 137-142, 143-148, 149-158, 159-181, 182-205, 206-216, 217-239, 240-244, 245-253; т. 2 а.с. 1-26, 27-58, 59-66, 67-80, 81-94).

За змістом довідок Головного управління Національної поліції в Луганській області від 19 квітня 2021 року № 482/111/22-2021 та від 14 червня 2021 року № 661/111/22-2021 позивачу в період з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2018 року доплата за службу в нічний час не виплачувалась (т. 1 а.с. 19 зв.; т. 2 а.с. 104).

Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Луганській області від 14 червня 2021 року № 1032/111/22-2021 довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час для нарахування доплати ОСОБА_1 за період з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2018 року не надходили (т. 2 а.с. 103).

Позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до суду із позовною заявою.

Колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Стаття 45 Конституції України гарантує кожному, хто працює, право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Мінімальні гарантії соціальної захищеності працівників установлені в Кодексі законів про працю України, згідно з якими: нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень (частина перша статті 50); при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день; у випадку, коли святковий або неробочий день збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого (частини перша і третя статті 67); тривалість щотижневого безперервного відпочинку повинна бути не менш як сорок дві години (стаття 70); робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі (частина перша статті 72).

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 2340/2705/18.

Правоохоронні органи - державні органи, що на підставі законодавства держави здійснюють правоохоронну (правозастосовну та правозахисну) діяльність.

Діяльність правоохоронних органів спрямована на забезпечення законності і правопорядку, захист прав та інтересів громадян, соціальних груп, суспільства і держави, попередження, припинення правопорушень, застосування державного примусу або заходів громадського впливу до осіб, які порушили закон та правопорядок.

За частиною першою статті 1 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За приписами статті 2 Закону № 580-VІІІ завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Отже, Національна поліція є правоохоронним органом.

Статтею 91 Закону № 580-VІІІ визначено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Відповідно по частин першої, другої та п`ятої статті 94 Закону № 580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

За унормуванням пункту 4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами пункту 3.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 (далі - Інструкція № 499), яка діяла до 31 грудня 2016 року, серед іншого визначено, що вважається службою у нічний час.

Згідно з підпунктом 3.7.6 пункту 3.7 Інструкції № 499:

службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00;

особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час;

особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.

Додатком 22 до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 "Додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" занотовано: оплата за службу в нічний час особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ становить 35 відсотків посадового окладу.

02 грудня 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова № 988), пунктом 1 якої установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Порядок № 260, який набрав чинності 27 травня 2016 року, відповідно до пункту 2 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто з 07 листопада 2015 року.

Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

З вищевикладених нормативно-правових актів слідує, що поліцейським протягом всього періоду проходження служби в Національній поліції, починаючи з 07 листопада 2015 року, за несення служби в нічний час передбачена виплата доплати в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

З вищеописаних матеріалів справи судами встановлено, що в періоді з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2018 року позивач ніс службу в нічний час (перебував у добових чергуваннях СОГ Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, залучався до охорони публічної безпеки та порядку), однак не отримував за це відповідної доплати, що свідчить про допущену відповідачем бездіяльність, яка є протиправною.

Відповідач заперечує проти виплати позивачу доплати за службу в нічний час, оскільки позивач звернувся за отриманням цієї доплати після спливу трьох років, встановлених пунктом 11 Порядку № 260 (нормою спеціального законодавства) для звернення за одержанням невиплаченого грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 121 КАС України).

За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною четвертою цієї ж статті обумовлено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом першої інстанції вірно відхилено твердження відповідача про пропущений строк як безпідставні, зважаючи на те, що частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 807/363/18, викладено висновок, що перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення належного йому грошового забезпечення, до складу якого входить й доплата за службу в нічний час, без обмеження будь-яким строком.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №320/2583/21.

Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пункт 11 розділу І Порядку № 260, яким визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення не може вважатися "нормою спеціального закону" у спірних правовідносинах, як про це зазначив відповідач, оскільки жодним чином не врегульовує строки звернення поліцейського до суду за захистом своїх порушених прав щодо грошового забезпечення. На думку суду, відповідач безпідставно ототожнює поняття "звернення за одержанням грошового забезпечення" та "звернення до суду з позовом", оскільки "звернення за одержанням грошового забезпечення" може відбуватися у позасудовому порядку шляхом звернення поліцейського до керівника відповідного управління. На користь такого твердження свідчить й пункт 12 розділу І Порядку № 260, яким визначено, що звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку.

Твердження апелянта про те, що відсутні докази несення позивачем служби у нічний час, які були б підставою для виплати цієї доплати, до уваги судом не приймаються, оскільки такі твердження жодним чином не спростовують підтверджений матеріалами справи факт несення позивачем служби у нічний час та визначений підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 988 обов`язок відповідача виплачувати поліцейським доплату за службу в нічний час, тому відхиляються судом як безпідставні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

В рамках адміністративного судочинства: дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм; бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України; рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як узаконі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Оскільки судами встановлено, що протягом спірного періоду відповідач ухилявся від дотримання вимог Закону № 580-VІІІ та Порядку № 260 в частині нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час, то ним допущена протиправна бездіяльність, ефективним та належним способом захисту від якої є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату допомоги за службу в нічний час в належному розмірі, а не стягнення як вимагає позивач.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених в цій справі фактичних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково.

Статті 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 р. у справі № 360/2623/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 12 січня 2022 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко

Е.Г. Казначеєв