Справа № 140/12050/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/12050/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішень про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.09.2021 №, від 21.09.2021 №№, , 9, , , вимоги про сплату боргу від 21.09.2021 №Ф-, рішень про застосування штрафних санкцій від 21.09.2021: №№ , .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки, де здійснює господарську діяльність позивач, контролюючим органом складено акт перевірки №6815/03-20-07-09/ НОМЕР_1 від 25.08.2021, яким встановлено порушення вимог:

1. п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2, 3 ,9 ст. 9 розділу III ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, внаслідок чого занижено єдиний соціальний внесок за 2019 рік на суму 64 122,50 грн;

2. п. 177.2, п.п. 177.4.1, п.п.177.4.2, п.п.177.4.3, пп. 117.4.4, п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб за 2019 рік на суму 52 463,86 грн;

3. пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок занижено військовий збір за 2019 рік на суму 4 371,99 грн;

4. п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 «г» ст. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 «в» ст. 200 Податкового кодексу та вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (у редакції наказу Міністерства фінансів України 23.02.2017 №276), внаслідок чого занижено ПДВ, яке сплачується до державного бюджету за листопад 2019 року на суму 58 293,18 грн;

5. п. 1201.1. ст.1201 Податкового кодексу України у вигляді порушення строку реєстрації податкової накладної на суму ПДВ 29 146,59 грн від 61 до 365 календарних днів;

6. п. 22.1 статті 22, п. 63.3 ст. 63 ПКУ та п. 8.4 розділу VIII Порядок обліку платників податків і зборів» у вигляді не подання повідомлення за формою №20-ОПП 1 об`єкт нерухомого майна;

7. п. 2 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, внаслідок чого звіт за 2019 рік невірно заповнено та вважається неприйнятим;

8. п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, у вигляді проведення розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі відповідних розрахункових документів на загальну суму 348 265,80 грн, встановлено що загальна сума неналежно облікованих товарів становить 99 145,91 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято: податкові повідомлення-рішення від 20.09.2021 №. в якому, керуючись п. 54.3 ст. 54 ПК України та п. 1 ст. 17, ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано до ОСОБА_1 штраф, в тому числі, за порушення строку розрахунку в сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 233 118,40 грн; від 21.09.2021 № в якому, керуючись пп. 54.3.2. п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 та ст. 123 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 52 463,86 грн та застосовано штраф в сумі 13 115,96 грн; від 21.09.2021 № в якому, керуючись пп. 54.3.2. п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 та ст. 123 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4 371,99 грн. та застосовано штраф в сумі 1 092,99 грн; від 21.09.2021 № в якому, керуючись пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 та ст. 123 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 58 293,00 грн та застосовано штраф в сумі 14 573,25 грн; від 21.09.2021 №, в якому, керуючись п. 120 1.ст. 1201 ПК України, за відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних на ПДВ за платежем податок на додану вартість застосувала штраф в розмірі 29 146,50 грн; від 21.09.2021 №, в якому, керуючись пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, п. 117.1. ст. 117 ПК України за неподання повідомлення за Формою №20-ОПП застосувала штраф в сумі 340,00 грн.

Крім того, 21.09.2021 заступник начальника Головного управління ДПС у Волинській області С. Сава винесено: вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 64 122,50 грн; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування не нарахованого єдиного внеску в сумі 12 824,50 грн; рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання звітності про сплату єдиного внеску в сумі 170,00 грн.

Будучи незгідною з висновками акту перевірки та законністю застосування вище перерахованих фінансових санкцій, з метою проведення аналізу акту проведеної перевірки та викладених в акті обставин щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 05.02.2019 по 19.12.2019 ОСОБА_1 замовила незалежну аудиторську перевірку акту №6815/03-20-07-09/ НОМЕР_1 від 25.08.2021 у Приватній аудиторській фірмі «КАПІТАЛ-АУДИТ», включеній до Реєстру аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності за №1980.

Позивач вказала, що з аудиторського звіту від 30.09.2021 вбачається, що акт перевірки №6815/03-20-07-09/ НОМЕР_1 від 25.08.2021 суперечить вимогам чинного законодавства, має значну кількості помилок та містить невідповідності щодо змісту описаних порушень, які не підтверджені дійсними фактам, виявлені порушення ґрунтуються на здогадках та припущеннях працівників податкової служби, побудовані на аналізі зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних без врахування прихідних та розхідних документів підприємця, а тому є необ`єктивним, нормативно необґрунтованим і документально не підтвердженим.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, ФОП ОСОБА_1 просить адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2021 вказав, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, відображених у Додатках Ф-2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019 рік встановлено, що ФОП ОСОБА_1 завищено валові витрати на загальну суму 291 465,89 грн.

Згідно інформаційної довідки наданої платником станом на 05.02.2019 залишки ТМЦ станом на 31.12.2021 відсутні, згідно накладних зареєстрованих в ЄРПН, які підтверджують придбання ТМЦ та чеків, зведених видаткових накладних, які підтверджують використання та реалізацію ТМЦ СПД ОСОБА_1 в господарській діяльності встановлено розбіжність в залишках ТМЦ а саме: за 2019 рік на суму 291 465,89 грн (без ПДВ) дані наведено в таблиці детальний розрахунок наведено в додатку 1 до акту перевірки).

Згідно структури валових витрат та наданих первинних документів, СПД ОСОБА_1 включено ТМЦ за 2019 рік в сумі 12342311,87 грн, які приймали участь у валових витрат за 2019 рік.

Представник відповідача вважає, що платником неправомірно віднесено 291 465,89 грн за 2019 рік, до складу валових витрат що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), що реалізовані або використані у виробництві продукції та інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг), оскільки дані ТМЦ не реалізовувались в перевіряємому періоді. Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2019 рік, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено, що ОСОБА_1 занижено податок з доходів фізичних осіб за 2019 рік на суму 52 463,86 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2021. Перевіркою правильності визначення бази оподаткування та повноти нарахування військового збору з доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності встановлено, що СГД ОСОБА_1 , внаслідок порушень зазначених у п. 2.1.2 Акту занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2019 рік на суму 291 465,89 грн, чим порушено пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого СГД ОСОБА_1 не нараховано та не сплачено до бюджету військового збору за 2019 рік -4 371,99 грн.

Щодо рішення № від 21.09.2021 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 21.09.2021. Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 2019 рік на суму 291 465,89 грн, чим порушено п. 2 ч. 1 статті 7 п. 2, 3, 9 ст. 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» 08.07.2010 №2464-VI та п.п. 3 п. 5 розділу IV Наказу Мінфіну України №449 20.04.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Крім того, перевіркою встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% за 2019 рік на суму 64 122,50 грн.

Представник відповідача зазначив, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно пункту 4 статті 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. (Розділ VI п. 3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне і соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну (далі - Інструкція №449).

Стосовно рішення № від 21.09.2021, представник відповідача зауважив, що перевіркою питань щодо подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску встановлено, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску, за 2019 рік невірно заповнено, та вважається неприйнятним. Позивач повинен був нараховувати єдиний соціальний внесок починаючи із лютого 2019 року незалежно від того здійснює діяльність чи ні. ОСОБА_1 з 05.02.2019 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем. Однак, як вбачається із звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску єдиний соціальний внесок нараховано починаючи з березня 2019 року.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2021 вказав, що відповідно до наданих СГД ОСОБА_1 первинних документів бухгалтерського обліку, а саме: податкових накладних на придбання та реалізацію товарно-матеріальних цінностей, а також видаткових накладних з урахуванням залишків наданих в ході проведення перевірки було визначено суму залишків ТМЦ, яка мала б обліковуватися на складах суб`єкта господарювання ОСОБА_1 , станом на 19.12.2019 на суму 291 465,89 грн.

Перевіркою встановлено розбіжність в залишках товару за 2019 рік на суму 291 465,89 грн (без ПДВ), які підприємцем не було відображено в обсягах реалізованої продукції перевіряємому періоді, в результаті чого підприємцем порушено п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 201.4, 201,7 ст. 201 ПК України, що призвело| до заниження податкових зобов`язань за 2019 рік на суму 58 293,18 грн ПДВ, що було включено перевіркою до податкового зобов`язання за листопад 2019 року.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2021 представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

В ході проведення перевірки встановлено, що СГД ОСОБА_1 не зареєстровані та не виписані податкові накладні, по яких реалізовано ТМЦ на суму ПДВ 58 293,18 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 21.09.2021. Перевіркою встановлено, що СПД ФОП ОСОБА_1 не подано повідомлення за :формою №20-ОПП, щодо наявності у підприємця нерухомого та рухомого майна, які використовуються у підприємницькій діяльності, чим порушено пункт 22.1 статті 22, п.63.3 ст.63 ПК України та п. 8.4 розділу VIII Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588.

СПД ОСОБА_1 за період з 05.02.2019 по 19.12.2019 використовувались підприємницькій діяльності 1 об`єкт нерухомого майна згідно договору №1 від 01.03.2019, ОСОБА_1 орендує нежитлову будівлю площею 50 кв. за адресою: АДРЕСА_1 , у ФОП ОСОБА_2 , орендна плата складає 1 000,00 грн в місяць.

Представник відповідача вказав, що відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України - одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктом оподаткування відповідно до пункту 22.1 статті 22 ПК України можуть бути майно і товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 11 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Відповідно до п. 63.3 ст. 63 ПК України платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 20.09.2021. При здійсненні діяльності у сфері роздрібної торгівлі ФОП ОСОБА_1 розрахункові операції із покупцями проводила як у безготівковій формі шляхом зарахуваї коштів на розрахунковий рахунок платника, так і з використанням належним чином зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій.

Перевіркою встановлено не проведення через РРО сум розрахунків, здійснених у сферах роздрібної торгівлі. Згідно баз даних ДПС України та наданих в ході перевірки документів бухгалтерського обліку встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей (стільниці для меблів в асортименті, плити ДСП, тощо) для подальшої реалізації. Під час співставлення контрольних стрічок РРО (баз даних СЗД РРО) та видаткових накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей, встановлено, що товарно-матеріальні цінності у 2019 році на загальну суму 348 265,80 грн ФОП ОСОБА_1 реалізовувались кінцевим споживачам без застосування РРО, відповідні розрахункові документи (касові чеки) споживачам не видавались, тим самим не проведено розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій або через зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу програмний реєстратор розрахункових операцій зі створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, чим порушено п. l, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не надано будь яких документів, які б підтверджували походження реалізованих товарно-матеріальних цінностей, тому підприємцем не забезпечено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону №265/95.

Загальна сума неналежно облікованих товарів становить 99 145,91 грн. Під час співставлення контрольних стрічок РРО (баз даних СЗД РРО, тощо) та видаткових накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей, встановлено, що підприємцем реалізовані товарно-матеріальні цінності на які не пред`явлено жодних прихідних документів (накладних, товарно-транспортних накладних, тощо), які б підтверджували їх походження.

Разом з тим, представник відповідача вважає, що неприпустимо призначати аудиторський аналіз у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив здійснювати розгляд справи за участі представника ГУ ДПС у Волинській області.

Щодо клопотання про розгляд справи за участю відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов, суд не вбачав підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Дослідивши подані суду письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 03.08.2021 №2269 посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 05.02.2019 по 19.12.2019 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 18.04.2012 по 19.12.2019, із врахуванням вимог статті 102 ПК України, за період перебування в статусі суб`єкта господарювання (а.с.16).

Наказом від 12.08.2021 №2353 продовжено термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), призначеної згідно наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 03.08.2021 №2269 на 2 робочих дні з 13.08.2021 (а.с.17).

За результатами фактичної перевірки складено акт №6815/03-20-07-09/ НОМЕР_1 від 25.08.2021, яким встановлено порушення вимог:

1. п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2, 3 ,9 ст. 9 розділу III ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, внаслідок чого занижено єдиний соціальний внесок за 2019 рік на суму 64 122,50 грн;

2. п. 177.2, п.п. 177.4.1, п.п.177.4.2, п.п.177.4.3, пп. 117.4.4, п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб за 2019 рік на суму 52 463,86 грн;

3. пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок занижено військовий збір за 2019 рік на суму 4 371,99 грн;

4. п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 «г» т.. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 «в» т.. 200 Податкового кодексу та вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (у редакції наказу Міністерства фінансів України 23.02.2017 №276), внаслідок чого занижено ПДВ, яке сплачується до державного бюджету за листопад 2019 року на суму 58 293,18 грн;

5. п. 1201.1. т..1201 Податкового кодексу України у вигляді порушення строку реєстрації податкової накладної на суму ПДВ 29 146,59 грн від 61 до 365 календарних днів;

6. п. 22.1 статті 22, п. 63.3 ст. 63 ПКУ та п. 8.4 розділу VIII Порядок обліку платників податків і зборів» у вигляді не подання Повідомлення за формою №20-ОПП 1 об`єкт нерухомого майна;

7. п. 2 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, внаслідок чого звіт за 2019 рік невірно заповнено та вважається неприйнятим;

8. п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, у вигляді проведення розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі відповідних розрахункових документів на загальну суму 348 265,80 грн, встановлено що загальна сума неналежно облікованих товарів становить 99 145,91 грн.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.09.2021 № в якому на підставі п. 54.3 ст. 54 ПК України та п. 1 ст. 17, т.. 20 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано до ОСОБА_1 штраф, в тому числі, за порушення строку розрахунку в сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 233 118,40 грн; від 21.09.2021 № в якому, керуючись пп. 54.3.2. п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 та т.. 123 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 52 463,86 грн та застосовано штраф в сумі 13 115,96 грн; від 21.09.2021 № в якому, керуючись пп. 54.3.2. п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 та т.. 123 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 4 371,99 грн та застосовано штраф в сумі 1 092,99 грн; від 21.09.2021 № в якому, керуючись пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58 та т.. 123 ПК України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 58 293,00 грн та застосовано штраф в сумі 14 573,25 грн; від 21.09.2021 №, в якому, керуючись п. 120-1. 1 ст. 1201 ПК України, за відсутність реєстрації в ЄРПН податкових накладних на ПДВ за платежем Податок на додану вартість застосовано штраф в розмірі 29 146,50 грн; від 21.09.2021 №, в якому, керуючись пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, п. 117.1. т.. 117 ПК України за неподання повідомлення за Формою №20-ОПП застосовано штраф в сумі 340,00 грн (а.с.46-51).

Крім того, 21.09.2021 заступник начальника Головного управління ДПС у Волинській області С. Сава винесено: вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 64 122,50 грн (а.с.54); рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування не нарахованого єдиного внеску в сумі 12 824,50 грн (а.с.53); рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання звітності про сплату єдиного внеску в сумі 170,00 грн (а.с.52).

Зазначені податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій позивач вважає протиправними та просить їх скасувати.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За приписами п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені ПК України, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого ПК України (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов`язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені ПК України.

Керуючись п. 86.3 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено ст.ст. 77, 78 ПК України, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному ст. 58 ПК України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У таких випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Згідно з п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст. 58 ПК України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 ПК України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Надаючи оцінку оспорюваним податковим повідомленням-рішенням, вимозі про сплату боргу, рішенням про застосування штрафних санкцій, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

177.4.5 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що платником неправомірно віднесено 291 465,89 грн за 2019 рік до складу валових витрат що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), що реалізовані або використані у виробництві продукції та інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг), оскільки, дані ТМЦ не реалізовувались в перевіряємому періоді.

Отже, на порушення п. 177.2, п. 177.4.1, п. 177.4.2, п. 177.4.3, п. 177.4.4, п. 177.4.5 ст. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України завищені витрати на загальну суму 291 465,89 грн. за 2019 рік в зв`язку із віднесенням до складу валових витрат що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), що реалізовані або використані у виробництві продукції та інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг) ТМЦ, що не реалізовувались в перевіряємому періоді.

Разом з тим, перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку Ф-2 до податкової декларації, встановлено, що в порушення п. 177.2. п.п. 177.4.1. п.п. 177.4.2. п.п. 177.4.3. пп. 177.4.4 п.п. 177.4.5 ст.177 Податкового кодексу України 02.12.2010 №2755-VI, (із змінами та доповненнями), підприємцем СГД ОСОБА_1 занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2019 рік на суму 291 465,89 грн.

Також перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2019 рік, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено, що ОСОБА_1 занижено податок з доходів фізичних осіб за 2019 рік на суму 52 463,86 грн, чим порушено вимоги п. 177.2, п.п. 177.4.1, п.п. 177.4.2, п.п. 177.4.3, пп. 177.4.4, п.п. 177.4.5 ст.177 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 відповідно до п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 ПК України) є платником військового збору.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею; 163 Податкового кодексу України (підпункт 1.2 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України) зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп.163.1.1 ПК України).

Відповідно до пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування у фізичної особи є дохід, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 ПК України.

Об`єктом оподаткування фізичної особи-підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (пункт 177.2 статті 177 ПК України).

Ставка збору складає 1,5 відсотка об`єкта оподаткування, (підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Згідно з абзацом «а» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники - фізичні особи зобов`язану вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 та п. 178.6 ст. 178 Кодексу фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці (далі - Порядок) затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218.

Як встановлено судом, перевіркою правильності визначення бази оподаткування та повноти нарахування військового збору з доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності встановлено, що СГД ОСОБА_1 , внаслідок порушень зазначених у п. 2.1.2 Акту занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2019 рік на суму 291 465,89 грн., чим порушено пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого ОСОБА_1 не нараховано та не сплачено до бюджету військового збору за 2019 рік - 4 371,99 грн.

Відповідно до п. 3 ст.7 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування», в порушення пункту 2 частини першої статті 7 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування», п.п. 3 п.5 розділу IV Наказу Мінфіну України №449 від 20.04.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено заниження ОСОБА_1 суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% за 2019 рік на суму 64 122,50 грн.

Згідно п. 3 ст.7 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

З 01.01.2017 набув чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесені зміни до Закону №2464-VI.

Відповідно до вказаних змін фізичні особи-підприємці та самозайняті особи, які не одержують доходи, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватисяі Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правовідносини, з приводу яких виник спір регулюються Законом № 2464-VI, яким визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абз. 3 та 4 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Враховуючи вищевикладене, позивач повинна була нараховувати єдиний соціальний внесок починаючи із лютого 2019 року незалежно від того здійснює діяльність чи ні. ОСОБА_1 05.02.2019 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем. Однак, як вбачається із звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, єдиний соціальний внесок нараховано починаючи з березня 2019 року.

Згідно п. 198.5. ст. 198 ПК України, «платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необортних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкс накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами виходячи з вартості їх придбання.

Отже, якщо товари (послуги, необоротні активи) придбаваються для повного або часткового використання в операціях, зазначених у підпунктах «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 Кодексу, платник податку на дату їх придбання включає сплачену/нараховану при придбанні таких товарів/послуг суму ПДВ до складу податкового кредиту (за умови своєчасної реєстрації; постачальником податкової накладної в ЄРПН). При цьому платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ на відповідний обсяг придбаних товарів (послуг, необоротних активів), що призначені для використання в операціях, визначених у підпунктах «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 Кодексу, та не пізніше останнього дня звітного періоду скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 були виписані податкові накладні, по яких реалізовано ТМЦ на суму ПДВ 58 293,18 грн. Згідно п. 1201. 1. ст. 1201 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 ПКУ, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які опокатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 ПК України покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Як вбачається з акту перевірки, відповідно до наданих СГД ОСОБА_1 первинних документів бухгалтерського обліку, а саме: податкових накладних на придбання та реалізацію товарно-матеріальних цінностей, а також видаткових накладних з урахуванням залишків наданих в ході проведення перевірки було визначено суму залишків ТМЦ, яка мала б обліковуватися на складах суб`єкта господарювання ОСОБА_1 , станом на 19.12.2019 на суму 2 914 645,89 грн.

Перевіркою встановлено розбіжність в залишках товару за 2019 рік на суму 291465,89 грн, грн (без ПДВ), які підприємцем не було відображено в обсягах реалізованої продукції в перевіряємому періоді, в результаті чого позивачем порушено п. 185.1 ст. 185; п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 201.4, 201.7 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань за 2019рік на суму 58 293,18 грн ПДВ, що було включено перевіркою до податкового зобов`язання за листопад 2019 року

Відповідно до п. 120-1.2. ст. 1201 Податкового кодексу - відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на достачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до| податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі Припинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником додатку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

ОСОБА_1 не зареєстровані та не виписані податкові накладні, по яких реалізовано ТМЦ на суму ПДВ 58 293,18 грн.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України - одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктом оподаткування відповідно до пункту 22.1 статті 22 ПК України можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 11 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Відповідно до п.63.31 ст. 63 ПК України платники податків підлягають реєстрації або взяття на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Згідно з п. 117.1 ст. 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог і встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

ФОП ОСОБА_1 за період з 05.02.2019 по 19.12.2019 використовувались у підприємницькій діяльності 1 об`єкт нерухомого майна, згідно договору №1 від 01.03.2019 позивач орендує нежитлову будівлю площею 50 кв. за адресою: АДРЕСА_1 , у ФОП ОСОБА_2 , орендна плата складає 1 000,00 грн в місяць.

Крім того, згідно договорів оренди б/н від 18.02.2019 ОСОБА_1 орендує приміщення складу за адресою: АДРЕСА_3 у ФОП ОСОБА_3 (код ІПН НОМЕР_2 ), орендна плата складає складає 1 584,00 грн в місяць.

В поданому позивачем до контролюючого органу повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність містяться відомості про об`єкт оподаткування платника податків за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, у вказаному повідомленні відсутні дані про об`єкт нерухомого майна, який ОСОБА_1 орендує згідно договору №1 від 01.03.2019 за адресою: м. Луцьк, пр. Перемги, 24.

Відтак, в порушення пункту 22.1 статті 22, п.63.3.1 ст. 63 ПК України та п. 8.4 розділу VIII Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588, ОСОБА_1 не подано повідомлення за формою №20-ОПП, щодо наявності у підприємця нерухомого та рухомого майна, які використовуються у підприємницькій діяльності.

Перевірка правильності ведення касових операцій у національній валюті в Україні «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 за №637, «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29.12.2017 за №148, Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), Закону України від 19.12.95 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями) та Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl (із змінами та доповненнями).

Як встановлено судом, при здійсненні діяльності у сфері роздрібної торгівлі ФОП ОСОБА_1 розрахункові операції із покупцями проводила як у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на розрахунковий рахунок платника, так і з використанням належним чином зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до акту перевірки при вибірковій перевірці з питань дотримання вимог Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) встановлено не проведення через РРО сум розрахунків, здійснених у сфері роздрібної торгівлі.

Згідно баз даних ДПС України та наданих в ході перевірки документів бухгалтерського обліку встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей (стільниці для меблів в асортименті, плити ДСП, тощо) для подальшої реалізації. Під час співставлення контрольних стрічок РРО (баз даних СЗД РРО) та видаткових накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей, встановлено, що товарно-матеріальні цінності у 2019 році на загальну суму 348 265,80 грн ФОП ОСОБА_1 реалізовувались кінцевим споживачам без застосування РРО, відповідні розрахункові документи (касові чеки) споживачам не видавались, тим самим не проведено розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій або через зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу програмний реєстратор розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, чим порушено п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).

В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не надано будь яких документів, які б підтверджували походження реалізованих товарно-матеріальних цінностей, тому підприємцем не забезпечено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями). Загальна сума неналежно облікованих товарів становить 99 145,91 грн. Під час співставлення контрольних стрічок РРО (баз даних СЗД РРО, тощо) та видаткових накладних на відпуск товарно-матеріальних цінностей, встановлено, що підприємцем реалізовані товарно-матеріальні цінності на які не пред`явлено жодних прихідних документів (накладних, товарно-транспортних накладних, тощо), які б підтверджували їх походження.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 не проведено через РРО сум розрахунків, здійснених у сфері роздрібної торгівлі та не надано суду будь-яких доказів, первинних документів, які б підтверджували походження реалізованих товарно-матеріальних цінностей.

Пунктом 61.1 ст. 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль у частині здійснення заходів, що вживаються митними органами з метою перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, є складовою частиною митного контролю.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності органів державної податкової служби; згідно з пп. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 ПК України.

Відповідно до ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

Статтею 74 ПК України встановлено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Суд вважає, що відповідач, в силу приписів ПК України, цілком правомірно використовує інформаційні бази даних під час збору та опрацювання інформації по господарським операціям позивача.

Суд приходить до переконання, що вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, вірно встановив безпідставність тверджень позивача викладених ним у позовній заяві, оскільки правомірність здійснення підприємницької діяльності платника податків не підтверджена відповідними доказами.

Натомість, наданий позивачем аудиторський звіт не підтверджує реальність здійснення господарських операцій ФОП ОСОБА_1 , оскільки містить консультативний характер.

Суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що спростовують доводи відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач всупереч вимогам статті 77 КАС України не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність оспорюваних рішень підтверджено належними та допустимими доказами. Відтак позов задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук