Справа № 220/2347/21
Суддя: Дурач О. А.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/2347/21
Номер провадження № 2-а/220/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дурач О.А.

з участю секретаря судового засідання Сербіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора роти № 1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Запорізькій області лейтенанта поліції Нестеренка Валерія Вадимовича (адреса місця роботи: вул.. Перемоги, б. 96, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005), Управління патрульної поліції у Запорізькій області (адреса: вул.. Перемоги, б. 96, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005) про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2021 р. справа надійшла до суду. 30.12.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 16.12.2021 року Інспектором роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліці у Запорізькій області лейтенантом поліції Нестеренко Валерієм Вадимовичем (надалі по тексту - Відповідач 1) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5152297 від 16.12.2021 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Дії поліцейського вважає незаконними, а постанову протиправною, оскільки він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене та ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відповідачем 1 всупереч вимогам ст. 245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна моя вина у вчиненні такого правопорушення, та взагалі постанова є не дійсною так як розгляд справи проводив поліцейський 1 роти 3 батальйону Харченко Костянтин Сергійович, та він же виніс і склав постанову серії ЕАО № 5152297 від 16.12.2021 року, але в п. 3 даної постанови (Посада, спец. Звання та П.І.Б. особи, яка розглядає справу) вказано УПП в Запорізькій області Інспектор Лейтенант поліції Нестеренко Валерій Вадимович. Це підтверджує відеозапис наданий у додатку №3 та №4. Під час його зупинки причиною зупинки йому було повідомлено, що він був зупинений за порушення ПДР, а саме що виїхав на зустрічну смугу руху, на що він повідомив Відповідача 1, що виїжджаючи з вулиці Рекордна здійснив поворот наліво на проспект Металургів, та зайняв відповідно праве положення на проїжджій частині, на смугу для зустрічного руху автомобілів не виїжджав, та жодного забороняючого знаку для такого повороту та руху не було. Ще повідомив що на в`їзді на цю ділянку проспекту Металургів дорожній знак 3.21, який би вказував на виїзд на дорогу з одностороннім рухом відсутній. На запису відео регістратора зафіксовано час зупинки авто це 16.12.2021 о 02.00 години, а в постанові зазначено час скоєння правопорушення 02 час 43 хв. Ці данні, на думку позивача не відповідають дійсності, так як о 02 годині 43 хвилини ні позивач, ні транспортний засіб MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 які зазначаються в оскаржуваної постанові не були учасниками дорожнього руху, оскільки у цей час позивач спілкувався з відповідачем біля свого транспортного засобу зазначеному вище. Позивач вважає що ці данні є вигаданими, чи порушення скоїла друга невідома особа. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5152297 від 16.12.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції у Запорізькій області (вулиця Перемоги, 96, Запоріжжя, Запорізька область, 69005) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454 грн. 00 коп. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень -Управління патрульної поліції у Запорізькій області (вулиця Перемоги, 96, Запоріжжя, Запорізька область, 69005) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на придбання електронного носія Диск DVD 4,7 Gb в кількості 3 шт. на суму 30 грн. 00 коп.

Позиція відповідачів

Відповідачі правом на надання відзиву не скористались.

Процедура судового розгляду

Позивач надав заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У судове засідання відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення не з`явились (а.с. 22,23,24). Доказів поважності причин неявки або заяв про відкладення розгляду справи не надали. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів, матеріали справи містять достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи, надані сторонами, з`ясувавши всі обставини справи, судом фактично встановлено наступне.

16.12.2021 року Інспектором роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліці у Запорізькій області лейтенантом поліції Нестеренко Валерієм Вадимовичем (надалі по тексту - Відповідач 1) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5152297 від 16.12.2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно даної постанови, 16.12.2021 р. о 02-43 год. ОСОБА_1 у м. Запоріжжя, проспект Металургів, виїхав на зустрічну смугу одностороннього руху, чим порушив п. 11.4 ПДР - на дорозі з одностороннім рухом, щонайменше 2 смуги в одному напрямку, заборонено виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Пункт 7 даної постанови «до постанови додаються» не заповнено (а.с. 12).

Позивач надав суду відеозапис з відео реєстратора (а.с. 18), з якого не вбачається порушення ним вимог п. 11.4 ПДР України.

Інших доказів сторонами не надано.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема за порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Таке право підтверджено численними рішеннями Верховного Суду, зокрема, постановою від 04.04.2018 в справі № 523/6540/16 (номер в Єдиному реєстрі судових рішень - 73249859).

Отже, винесення поліцейським постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не суперечить вимогам діючого законодавства та його посадових обов`язків.

Суд зауважує, що дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11.4 ПДР України визначено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

У відповідності до 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем не надано жодних доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заперечує факт порушення ним п. 11.4 Правил дорожнього руху. Наданий позивачем відеозапис не містить даних про вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом по адміністративній справі, оскільки фактично є процесуальним рішенням уповноваженого органу, яке оскаржується позивачем.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Висновки суду

Суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача під час складання постанови серії ЕАО № 5152297 від 16.12.2021 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України, оскільки суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів, що позивачем порушено п. 11.4 ПДР України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторони позивача), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, в зв`язку з задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 грн. підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

Положеннями ст. 132 КАС України визначені види судових витрат, до яких, зокрема, відносяться витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду справи. Витрати на придбання позивачем дисків, які надані як докази вимог позивача не відносяться до судових витрат в розумінні ст. 132 КАС України, а тому у задоволенні даних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 72, 74, 77, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора роти № 1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Запорізькій області лейтенанта поліції Нестеренка Валерія Вадимовича (адреса місця роботи: вул.. Перемоги, б. 96, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005), Управління патрульної поліції у Запорізькій області (адреса: вул.. Перемоги, б. 96, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005) про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 5152297 від 16.12.2021 р. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КпАП України.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо стягнення інших витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А. Дурач