Справа № 340/2655/21
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2655/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Дегтярьової С.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Долинської міської ради (28500, Кіровоградська обл., м. Долинська, вул. Соборності України, 28, )

про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Долинської міської ради від 19.03.2021 №217-к/тр "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Долинську міську раду поновити її на посаді головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики Долинської міської ради з 22.03.2021 р.;

- стягнути з Долинської міської ради кошти на відшкодування шкоди, а саме:

- середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з 22.03.2021 р. до моменту поновлення на роботі;

- моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.;

- витрати на лікування в розмірі 2171,00 грн.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.07.2021 р. (а.с.80-81 т.1).

Ухвалою 28.07.2021 року розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено на 08.09.2021 року (а.с.212 т.1).

08.09.2021 р. розгляд справи відкладено на 22.09.2021 р. в зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному (а.с.229).

Ухвалою судді від 22.09.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2021 р. (а.с.8-9 т.2).

Ухвалою від 06.10.2021 року оголошено перерву до 18.10.2021 року в зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі (а.с.57-58 т.2).

Судове засідання 18.10.2021 року в зв`язку з неявкою сторін (а.с.88 т.2) не проводилось розгляд справи відкладено на 02.11.2021 року.

02 листопада 2021 року розгляд справи відкладено на 16.11.2021 року в зв`язку з витребуванням доказів (а.с.95-96 т.2).

16.11.2021 року справа не слухалась в зв`язку з перебуванням судді Дегтярьової С.В. на лікарняному (а.с.197 т.2), розгляду справи призначено на 06.12.2021 року (а.с.197 т.2).

03.12.2021 року до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи не менш як на 15 днів через необхідність проходження нею лікування (а.с.201-202 т.2).

Суд, враховуючи відсутність перешкод для вирішення спору, вирішив розглядати справу за наявними матеріалами без участі сторін в письмовому провадженні.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що спірний наказ про її звільнення у зв`язку зі скороченням штату суперечить вимогам статей 40, 42, 49-2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), оскільки скорочення було штучним, а їй не було запропоновано усіх вакантних посад, які би позивач змогла зайняти в силу відповідної професії чи спеціальності в тій самій установі, зокрема, але не виключно, вважає наявними підстави для поновлення її на посаді головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики Долинської міської ради та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вважає також, що спірним рішенням суб`єкта владних повноважень їй заподіяно майнової шкоди в сумі 2171,00 грн. у вигляді вартості лікування та 100 000,00 грн. моральної шкоди. Дані суми просить стягнути з відповідача.

У свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач наполягав, що звільнення позивача відбулося із дотриманням вимог трудового законодавства щодо порядку вивільнення працівників, законодавства про державну службу.

Так, відповідач зазначав, що на виконання вимог Закону копію повідомлення про наступне звільнення позивачу було вручено своєчасно, посади не пропонувались через відсутність вакантних.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Згідно із записами у трудовій книжці від 12.02.1979 року серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 04 вересня 2017 року призначена на посаду провідного спеціаліста з надання адміністративних послуг на конкурсній основі в Долинській міській раді (запис №15) (а.с.21 т.1).

01.08.2019 року позивач призначена на посаду провідного спеціаліста з питань житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури міста за результатами стажування в Долинській міській раді (запис №18) (а.с.21 т.1).

18.05.2020 року позивач призначена на посаду провідного спеціаліста з питань благоустрою в порядку переведення в Долинській міській раді (запис №20) (а.с.22 т.1).

17.12.2020 року позивач переведена на посаду головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики в Долинській міській раді (запис №21) (а.с.22 т.1).

Позивач була звільнена 22.03.2021 року з посади головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики в Долинській міській раді у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України - запис №22 в трудовій книжці (наказ №217-к/тр (а.с.8, 22 Т.1).

Судом встановлено, що рішенням другої сесії сьомого скликання Долинської міської ради від 25.12.2015 року №30 затверджено структуру апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів, яка містила у своєму складі відділ житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури міста загальні кількість апарату та її виконавчих органів - 23 штатних одиниці (а.с.24-25 т.1, 75-76 т.2).

Рішенням четвертої сесії сьомого скликання Долинської міської ради від 25.03.2016 року №143 внесено зміни до структури апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів, а саме - збільшено штатну чисельність з 23 штатних одиниць на 26 та створено у складі апарату відділ з питань реєстрації апарату виконавчого комітету Долинської міської ради з чисельністю 3 штатні одиниці та викладено додаток до рішення (структура апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів) від 25.12.2015 року №30 в новій редакції (а.с.77-79 т.2).

Судом встановлено, що в структурі апарату (п.19 з/п в переліку) була посада провідного спеціаліста з надання адміністративних послуг відділу житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури міста, яку і зайняла ОСОБА_1 з 04.09.2017 року (запис №15 у трудовій книжці) (а.с.26-28 т.1).

Також в структурі апарату (п.18 з/п в переліку) була посада провідного спеціаліста з питань житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури міста, на яку 01.08.2019 року позивач згодом призначена за результатами стажування (запис №18) (а.с.21 т.1).

18.05.2020 року позивач призначена на посаду провідного спеціаліста з питань благоустрою в порядку переведення в зв`язку з внесенням змін до структури апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів рішенням №1265 від 28.02.2020 року (запис №20 в трудовій книжці) (а.с.22, 103 т.1).

В ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням першої сесії восьмого скликання Долинської міської територіальної громади від 27.11.2020 року №9 затверджено структуру та загальну чисельність апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів, відповідно до змісту якої штатна чисельність збільшилась з 26 до 127 штатних одиниць (а.с.143-147 т.1).

Розпорядженням міського голови від 07.12.2020 року №82-к/тр вирішено перевести працівників Долинської міської ради відповідно до нової структури, затвердженої рішенням Долинської міської ради від 27.11.2020 року №9 без конкурсного відбору.

Так, відповідно до додатку до розпорядження міського голови від 07.12.2020 року №82-к/тр «Пропозиція щодо працевлаштування деяких працівників Долинської міської ради в структурі апарату Долинської міської ради, затвердженої рішенням Долинської міської ради від 27.11.2020 року №9», прийнято, зокрема, рішення запропонувати ОСОБА_1 , яка на той час займала посаду провідного спеціаліста з питань благоустрою - посаду головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики Долинської міської ради. Дану пропозицію здійснено 17.12.2020 року, на яку позивач погодилась та написала відповідну заяву на переведення (а.с.101, 132-135 т.1).

В ході розгляду справи встановлено, що рішенням першої сесії восьмого скликання Долинської міської територіальної громади від 18.12.2020 року №75 внесено зміни до рішення першої сесії восьмого скликання Долинської міської територіальної громади від 27.11.2020 року №9 шляхом викладення структури та загальної чисельності апарату в новій редакції (а.с.148 т.1).

Так, загальні штатна чисельність апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів, відповідно до змісту якої штатна чисельність збільшилась з 127 до 134 штатних одиниць (а.с.149-152 т.1).

Рішенням другої позачергової сесії восьмого скликання Долинської міської територіальної громади від 23.12.2020 року №107 внесено зміни до рішення від 18.12.2020 року №75, шляхом викладення структури та загальної чисельності апарату в новій редакції (а.с.148 т.1).

Так, загальні штатна чисельність апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів, відповідно до змісту якої штатна чисельність зменшилась з 134 до 115 штатних одиниць (а.с.154-157 т.1).

Як видно зі змісту нової структури відділ з питань соціальної політики в кількості 8 штатних одиниць, який створено рішенням від 27.11.2020 року №9 в структурі апарату та до якого переведено ОСОБА_1 17.12.2020 року, ліквідовано рішенням від 23.12.2020 року №107, тобто через 5 днів після призначення ОСОБА_1 .

Також, введена ще одна посада заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, скорочена одна посада головного спеціаліста у відділу молоді, спорту та туризму, скорочена одна посада головного спеціаліста у відділі з питань кадрової роботи, скорочені дві посади адміністратора у відділі «Центр надання адміністративних послуг». Також скорочено вісім посад у виконавчих органах зі статусом юридичної особи.

21 січня 2021 року наказом №41-к/тр ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення у зв`язку з виведенням із структури апарату міської ради відділу соціальної політики (а.с.9 т.1). Попередженням від 21.01.2021 року №01-10/25/1 повідомлено про відсутність вакантних посад (а.с.10). Попередження, мотивоване п.1 статті 40, статті 49-2 КЗпП України.

29 січня 2021 року рішенням третьої сесії восьмого скликання Долинської міської територіальної громади №140 внесено зміни до рішення від 18.12.2020 року №75, шляхом викладення структури та загальної чисельності апарату в новій редакції (а.с.45 т.1).

Так, загальні штатна чисельність апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів, відповідно до змісту якої штатна чисельність зменшилась з 115 до 141 штатних одиниць (а.с.46-49 т.1).

Як видно зі змісту нової структури від 29.01.2021 року, скорочено одну посаду старости, Сектор з питань кадрової роботи перейменовано у Відділ з питань кадрової та мобілізаційної роботи та збільшено на дві посади - головних спеціалістів (а.с.160 т.1). Сектор у справах дітей перейменовано у Службу у справах дітей та введено ще одну посаду - посаду головного спеціаліста. Група господарського обслуговування збільшилась на 15 посад. У відділі «Центр надання адміністративних послуг» скорочено посаду головного спеціаліста - юрисконсульта.

Також знову введено до апарату відділ з питань соціальної політики, в якому працювала позивач до звільнення, в кількості 7 штатних одиниць (колишня кількість - 8 штатних одиниць).

Додатково введено посади у виконавчому органі зі статусом юридичної особи - в Управлінні освіти - головного спеціаліста, інспектора по кадрам та інженера електрика (а.с.162).

05 березня 2021 року рішенням шостої позачергової сесії восьмого скликання Долинської міської територіальної громади №264 внесено зміни до рішення від 29.01.2021 року №140, шляхом викладення структури та загальної чисельності апарату в новій редакції (а.с.163 т.1).

Так, загальні штатна чисельність апарату Долинської міської ради та її виконавчих органів, відповідно до змісту якої штатна чисельність зменшилась з 141 до 143 штатних одиниць (а.с.164-168 т.1). На посаду головного спеціаліста з економічних питань у планово-економічному відділі та на посаду головного спеціаліста-бухгалтера (а.с.163-168 т.1).

На вимогу ухвали суду від 02.11.2021 року відповідачем надано інформаційну довідку, в якій вказано про те, що за період з 27.11.2020 року по 23.03.2021 року до Долинської міської ради прийняті:

- головний спеціаліст сектора з питань кадрової роботи - 1 шт.од.;

- головний спеціаліст сектору у справах дітей - 1 шт.од.;

- головний спеціаліст відділу соціальної політики - 6 шт.од.;

- начальник відділу соціальної політики - 1 шт.од.;

- прибиральник службових приміщень - 4 шт.од.;

- водій - 1 шт.од.;

- робітники з благоустрою 10 шт.од.;

- головний спеціаліст управління освіти - 1 шт.од.;

- інженер по кадрам управління освіти - 1 шт.од.;

- інженер-електрик управління освіти - 1 шт.од. (а.с.37 т.2).

Судом встановлено, що будь-які посади в Долинській міській раді ОСОБА_1 не пропонувались.

Ухвалою суду від 02.11.2021 року зобов`язано Долинську міську раду в письмовій формі надати пояснення чому ОСОБА_1 не пропонувались посади у Відділі з питань соціальної політики, який знову введено до структури апарату рішенням Долинської міської ради від 29.01.2021 року №140 (а.с.96 т.2).

Міським головою повідомлено суду в письмовій формі про те, що надавати пояснення є правом учасника справи, а не обов`язком, а тому Долинська міська рада не бажає його (право) реалізовувати та надавати такі пояснення суду (а.с.105 т.2).

Позивач наполягала на тому, що її протиправно не переведено на посаду у відділ, в якому вона працювала до звільнення, а також їй не запропоновано усі вакантні посади, які вона в силу своєї кваліфікації могла зайняти.

Статтею 8 Конституції України установлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 38 Конституції України унормовано, що громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» 7 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III)

У відповідності до ст.1 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно ст.2 Закону №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст.3 Закону №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування, зокрема, є посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

За приписами частини третьої статті 49-2 КЗпП України обов`язок у роботодавця запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації виникає одночасно з попередженням про звільнення.

Процедура вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України регламентована положеннями частини другої статті 40, статей 42, 49-2 цього Кодексу, що містять юридичні гарантії забезпечення прав працівників від незаконного звільнення та сприяння у збереженні роботи.

Так, частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 11 березня 2020 року у справі №813/1220/16, від 09 липня 2020 року у справі № 809/2894/13-a, наголошував на тому, що однією з правових гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. При цьому, власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, Верховний Суд звертав увагу на обов`язок суду з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення (постанови від 09 квітня 2020 року у справі № 182/1670/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 683/1084/17 та інш.).

Тож у випадку фактичного скорочення займаної працівником посади йому має бути запропонована рівноцінна посада, передбачена новим штатним розписом. Інша вакантна робота, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду пропонується в разі відсутності рівноцінної посади.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року та від 08 липня 2020 року у справі 2а-9821/11/2670, від 11 липня 2018 року у справі №816/1232/17, від 15 травня 2020 року у справі №П/811/2408/15, від 09 липня 2020 року у справі № 809/2894/13-a та інш.

Судом встановлено, що відділ соціальної політики, створений рішенням від 27.11.2020 року №9, ліквідований рішенням від 23.12.2020 року №107, а потім 29 січня 2021 року рішенням №140 знову введений до структури апарату відповідача, однак позивачку все одно було звільнено наказом від 19.03.2021 року (а.с.8 т.1).

Окрім цього, суд бере до уваги той факт, що структура апарату Долинської міської ради після 29 січня 2021 року збільшилась з 115 на 141 штатних одиниць, що свідчить про те, що на момент звільнення позивачки скорочення чисельності працівників не відбулось (а.с.41-49 т.1).

Окрім цього, суд вважає за необхідне в даній ситуації звернути увагу на правову позицію Касаційного адміністративного суду, викладену у постанові від 29.04.2020 у справі 812/1303/17, згідно з якою визначена КЗпП України процедура звільнення у випадку реорганізації, яка супроводжується скороченням чисельності працівників або штату спрямована на те, щоб не витримати строк тривалістю 2 місяця і після того звільнити працівника, а насамперед на те, щоб протягом цього строку вжити заходів для того, щоб працевлаштувати осіб в межах можливостей, в цьому випадку суб`єкта призначення.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що в період з 27.11.2020 року по 23.03.2021 року у Долинської міської ради були вакантними 27 посад. Із них, зокрема, 6 посад головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики та посада начальника відділу з питань соціальної політики (а.с.37 т.2).

Судом встановлено, що на дані посади в порядку переведення з Управління соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації Долинською міською радою прийнято 7 працівників (а.с.121-154 т.2).

З огляду на те, що у відповідача були вакантні посади, в тому числі і ті, які в силу своєї кваліфікації могла зайняти позивач, суд вважає, що керівник мав можливість запропонувати їх ОСОБА_1 . Оскільки зміст спірного наказу не містить жодних обґрунтувань з приводу надання переваг звільненню перед переведенням по відношенню до позивача, відсутні підстави вважати, що при прийнятті вказаного наказу дотримано критеріїв обґрунтованості. Так, керівник, приймаючи рішення про звільнення позивача, обрав найбільш несприятливі наслідки для нього, при можливості сприяти реалізації його права на переведення на іншу посаду в цьому ж органі.

Враховуючи приписи частини першої статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.

В своєму позові позивач просить суд поновити її на посаді головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики Долинської міської ради з 22.03.2021 року.

Суд, установивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Суд зазначає, що у Верховному Суді сформувалася судова практика щодо застосування частини першої статті 235 КЗпП України до вказаних правовідносин.

У такий самий спосіб частину першу статті 235 КЗпП України в подібних правовідносинах застосовано й у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №640/18679/18, від 20 січня 2021 року у справі №804/958/16, від 11 лютого 2021 року у справі №640/21065/18, від 31 травня 2021 року у справі №0840/3202/18, від 06 липня 2021 року у справі №640/3456/20, від 06 липня 2021 року у справі №640/1627/20.

Додатково суд вважає доцільним зазначити, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №808/2741/16.

Крім того, за змістом частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

У своїх позовних вимогах позивач не зазначає суму середнього заробітку, яку вона вважає належною до стягнення з відповідача за час вимушеного прогулу.

Вимушеним прогулом у розумінні статті 235 КЗпП України є період часу протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин, який триває з дня звільнення працівника до дня винесення рішення суду про поновлення його на роботі.

При цьому, вирішуючи питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд має визначити розмір такого заробітку за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок № 100), навівши відповідний розрахунок.

Порядком №100 встановлено, а саме - пунктом 2, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 08.04.2021 року, наданої Долинською міською радою, загальна сума нарахованої заробітної плати позивачки за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, становить 23042,50 грн., з яких 13927,50 грн. за січень 2021 року та 9115,00 грн. за лютий 2021 року. Середньоденна заробітна плата складає 590,83 грн. (23042,50 грн. / 39 відпрацьованих дні (а.с.140 т.1).

Отже, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом здійснено таким чином: позивача звільнено з посади з 22.03.2021 року, останній день роботи є днем звільнення. Період вимушеного прогулу складає 178 робочих дня, зокрема, у період з 23.03.2021 року по 10.01.2022 року включно.

Ураховуючи викладене, а також те, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з Долинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.03.2021 року по 10.01.2022 року включно у розмірі 105167,74 грн. (590,83 грн. х 178 днів) (визначено без утримання податків й інших обов`язкових платежів).

Ураховуючи те, що судом прийнято рішення про поновлення позивача на посаді та стягнення на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що пунктами 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З огляду на це, рішення суду в частині стягнення 11685,30 грн. (105167,74 грн. / 9 місяців) та в частині поновлення на посаді належить допустити до негайного виконання.

Додатково позивач просить суд стягнути на її користь 100000,00 грн. моральної шкоди та 2171,00 грн. матеріальної шкоди.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 та 20.02.2018 (справи №№804/2252/14, 818/1394/17 відповідно).

В матеріалах справи містяться копії фіскальних чеків та квитанцій про придбання медичних препаратів (креон, гавіскон, квамател, папаверин, платифілин, фенигид, реосорбілакт, гастронорм, тощо), датовані періодом з 25 березня по 09 квітня 2021 року, копії виписки з медичної карти та довідки Лікарської консультативної комісії, відповідно до змісту яких вказано на скарги ОСОБА_1 на головний біль, депресію, порушення сну, а також лікарський висновок про необхідність лікування хронічного гастродуоденіту (а.с.63-66 т.1).

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, зокрема, враховано тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому дійшов висновку, що справедливою сумою компенсації моральних страждань є 1000,00 грн., тож позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 1000,00 грн.

З приводу позовних вимог про відшкодування вартості придбаних медичних препаратів, перелічених в попередньому абзаці даного рішення, суд не вважає їх вартість в сумі 2171,00 грн. матеріальною шкодою в розумінні закону з огляду на недоведеність наявності протиправності діяння заподіювача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню в цій частині.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови Долинської міської ради від 19 березня 2021 року №217-к/тр "Про звільнення ОСОБА_1 ".

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з питань соціальної політики Долинської міської ради з 23 березня 2021 року.

4. Стягнути з Долинської міської ради ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 105167,74 грн. (сто п`ять тисяч сто шістдесят сім грн. 74 коп.).

5. Стягнути з Долинської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.).

6. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - у сумі 11685,30 грн. (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять грн. 30 коп.) допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 10.01.2022 року у зв`язку з тим, що у період з 10.12.2021 року по 24.12.2021 року та з 31.12.2021 року по 06.01.2022 року включно, суддя Дегтярьова С.В. не здійснювала правосуддя.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова