Справа № 460/12007/21
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2022 року м. Рівне №460/12007/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Приватного підприємства «Нуепро» про стягнення податкового боргу та накладення арешту.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Рівненській області (далі позивач) до Приватного підприємства «Нуепро» (далі відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму податкового боргу у розмірі 38592 грн 12 коп; накласти арешт на кошти підприємства на рахунках, відкритих в банківських установах, в межах суми податкового боргу у розмірі 38592 грн 12 коп.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що за платником податків обліковується податковий борг у загальному розмірі 38592,12 грн, який виник внаслідок несплати платником податків сум податкових/грошових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств на підставі податкових повідомлень-рішень та звітності, у строки, встановлені нормами Податкового кодексу України. Наявність у платника податків боргу та відсутність нерухомого чи рухомого майна є також підставою для застосування арешту коштів платника податків. Просив задовольнити позов повністю.

Відзив на позовну заяву у порядку статті 162 КАС України до суду відповідачем не поданий.

Ухвалою суду від 30.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 30.09.2021.

Ухвалою суду від 30.09.2021 підготовче засідання відкладене на 22.10.2021.

Ухвалою суду від 22.10.2021 підготовче засідання відкладене на 23.11.2021.

Ухвалою суду від 23.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.01.2022.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Процесуальні документи та виклики надсилалися на адресу відповідача, яка зазначена у ЄДРЮОФОПГФ: вулиця Соборна, 291, квартира 30, місто Рівне.

До суду повернулися поштові конверти із зазначенням причини повернення поштового відправлення: «за закінченням терміну зберігання».

За правилами частини першої статті 124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Відповідно до частини другої статті 124 КАС України, повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Частиною третьою статті 124 КАС України встановлено, що судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;

2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 124 КАС України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 КАС України, якщо фізична особа, яка бере участь у справі, діє через представника і суд не вважає її особисту участь обов`язковою, він може направити повістку лише представнику.

За приписами частини одинадцятої статті 126 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи по суті.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, оскільки потреба заслухати свідка чи експерта відсутня.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Нуепро» пройшло процедуру державної реєстрації, а відтак набуло правового статусу суб`єкта господарювання в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003; зареєстроване за юридичною/податковою адресою: 33001, місто Рівне, вулиця Соборна, 291, квартира 30; (а.с. 51).

За змісту інтегрованої картки платника податків вбачається, що за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 38592,12 грн, який виник на підставі:

(1) Податкової декларації з податку на додану вартість за 8 місяць 2017 року (а.с. 8);

(2) ППР від 13.10.2017 № про застосування штрафних санкцій 4462,92 грн (а.с. 9);

(3) ППР від 27.11.2017 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 49,14 грн (а.с. 11);

(4) ППР від 27.02.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн (а.с. 13);

(5) ППР від 14.05.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн (а.с. 15);

(6) ППР від 19.06.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн (а.с. 17);

(7) ППР від 05.10.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн (а.с. 19);

(8) ППР від 14.11.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн (а.с. 21);

(9) ППР від 17.12.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн (а.с. 23);

(10) Податкової декларації з податку на прибуток підприємства зі 2017 рік (а.с. 25).

За правилами підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), податкове повідомлення-рішення письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

За правилами пункту 58.3. статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Вказані вище ППР надіслані на належну юридичну/податкову адресу платника податків рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, що свідчить про виконання контролюючим органом вимог ПК України (а.с. 10, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24).

За правилами пункту 56.1. статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (пункт 56.2 статті 56 ПК України).

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (абзац перший пункту 56.18 статті 56 ПК України).

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідачем не надано суду доказів оскарження вказаних вище ППР у судовому чи адміністративному порядках.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України), податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 50.1. статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пунктів 137.1-137.4 статті 137 «Порядок обчислення податку на прибуток підприємств та сплати» ПК України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу. Податок, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які провадять страхову діяльність, визначається в порядку, передбаченому пунктом 141.1 статті 141 цього Кодексу. Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

Податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

У зв`язку з несплатою платником податків сум податкових/грошових зобов`язань (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України) у строки, визначені нормами ПК України, зазначені зобов`язання набули статусу податкового боргу (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Позивачем вживались заходи щодо стягнення податкового боргу у встановленому законодавством порядку (пункт 59.1 статті 59 ПК України). Податкова вимога форми «Ю» від 23.10.2015 №4410-23 надіслана на належну адресу платника податків та отримана ним (а.с. 7).

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В силу норм статті 59 та статті 60 ПК України, податкова вимога на момент розгляду справи по суті є невідкликаною (чинною), що також вбачається зі змісту облікової картки платника податків.

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тому заявлені позовні вимоги про стягнення суми податкового боргу у загальному розмірі 38592,12 грн підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідачем не надано суду доказів часткової або повної сплати суми боргу.

Щодо позовної вимоги про накладення арешту на кошти платника податків, розміщені на банківських рахунках, суд зазначає таке.

За правилами підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Дана норма визначає право звернення податкового органу до суду з вимогою про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, за таких умов:

(1) наявність у платника податків податкового боргу;

(2) у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Суд констатує, що на момент розгляду справи по суті у платника податків наявний податковий борг у загальному розмірі 38592,12 грн; відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна будь-яке нерухоме майно у платника податків відсутнє (а.с. 42); відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області від 16.07.2020 за платником податків не зареєстровані транспортні засоби (а.с. 41); відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області за платником подтків не зареєстровано техніки (а.с. 39).

Відповідно до пункту 1 Розділу VII «Особливості застосування арешту коштів на рахунку платника податків» Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №632 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 серпня 2017 р. за №948/30816) (далі Порядок №632), арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду у разі звернення контролюючого органу до суду.

Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (пункт 3 Розділу VII Порядку №632).

При цьому, згідно з пунктом 7.3 цього Порядку для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Правило, передбачене нормою підзаконного нормативно-правового акта, застосовується в тому разі, якщо податковим органом визнано за необхідне застосувати адміністративний арешт як майна платника податків, відмінного від коштів, так і коштів на рахунку такого платника податків.

Арешт майна та арешт коштів на рахунках платника податку за процедурою, визначеною пунктом 7.3 вказаного Порядку, накладається з підстав, зокрема, передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Тому позовна вимога про застосування арешту коштів платника податків підлягає до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Рівненській області (вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023; код ЄДРПОУ ВП 44070166) до Приватного підприємства «Нуепро» (вулиця Соборна, 291, квартира 30, місто Рівне, 33001; ) про стягнення податкового боргу та накладення арешту задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків платника податків Приватного підприємства «Нуепро» () до бюджету суму податкового боргу у загальному розмірі 38592 (тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн 12 (дванадцять) коп, у тому числі:

з податку на додану вартість у загальному розмірі 37432 грн 12 коп, на рахунок №UA0017527, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , одержувач: ГУК Рівн.обл./Рівн.міс.тг/14010100;

з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1160 грн 00 коп, на рахунок №UA0017527, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , одержувач: ГУК Рівн.обл./Рівн.міс.тг/11021000.

Накласти арешт на кошти Приватного підприємства «Нуепро» () на рахунках, відкритих у банківських установах, в межах суми стягнення у розмірі 38592 (тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн 12 (дванадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 січня 2022 року

Суддя К.М. Недашківська