Справа № 300/6391/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2022 р. справа № 300/6391/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією у 2021 році, а також зобов`язання виплатити таку грошову допомогу і застосувати з 31.05.2021 при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року звернення за пенсією у 2021 році, та виплату різниці при призначенні і перерахунку пенсії за віком, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду, орган пенсійного забезпечення) про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією у 2021 році, а також зобов`язання виплатити таку грошову допомогу і застосувати з 31.05.2021 при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року звернення за пенсією у 2021 році, та виплату різниці при призначенні і перерахунку пенсії за віком.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно в порушення приписів пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV), Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1191, відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV з посиланням на отримання позивачем до призначення пенсії за віком, іншої пенсії, зокрема, пенсії за вислугу років. За доводами ОСОБА_1 вона станом на 12.09.2017 не отримувала будь-якої пенсії, стаж роботи за вислугу років становив більше 30 років, а отже відповідач безпідставно відмовив у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Крім того, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо застосування, при призначенні їй пенсій за віком, показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2017 рік в розмірі 3 764,40 гривень, про що позивачу стало відомо із листа відповідача №7366-7004/М-02/8-0900/21 від 10.09.2021. На думку, ОСОБА_1 , у спірному випадку підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058-IV, оскільки пенсія за віком призначається їй вперше відповідно до коментованого Закону. Тобто в даному випадку мало місце призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії (за вислугу років) на інший (за віком). А тому відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивача з дотриманням вимог статей 27, 40 Закону №1058, в тому числі, застосувавши показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2018-2020 роки.

З наведених підстав просить позов задовольнити в повному обсязі.

За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.10.2021 (а.с.21-22), ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 на підставі статей 260, 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с.28-29).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 07.12.2021 за №0900-0802-8/45989, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 13.12.2021 (а.с.33-38, 39-102). В даному відзиві відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступні обставини. Зокрема, як вказав орган пенсійного фонду, згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі призначення пенсії за віком виплачують грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій особи станом на день її призначення. Право на грошову допомогу мають особи, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого в статті 26 Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку іншу пенсію. На переконання Головного управлінням ПФУ в області у позивача відсутнє право на отримання такої грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 з 12.09.2017 отримувала пенсію за вислугу років. Така обставина суперечить вимогам пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Разом з тим, згідно аргументів відповідача, позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії з 12.09.2017, а не звертається за призначенням пенсії вперше (31.05.2021, заява про переведення на іншу пенсію), а тому застосувати показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення про переведення, не має правових підстав. Тобто пенсія за вислугу років призначена та обрахована позивачу саме за нормами Закону №1058-ІV, при цьому норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначали лише умови, за яких така пенсія може бути призначена.

З урахуванням вказаного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши відзив на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 12.09.2017 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і до 15.09.2017 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується копіями наявних в матеріалах справи заяви про призначення пенсії за вислугу років від 12.09.2017 та протоколу №2216 від 18.09.2017 (а.с.105-106, 107).

У зв`язку із працевлаштуванням 15.09.2017 позивача (а.с.108-109, 110), органом пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та припинено виплату пенсії за вислугу років згідно розпорядження №174401 від 25.09.2017 і рішення про призначення пенсії від 04.09.2018 за №01 (а.с.40, 111).

Після досягнення позивачем 60-річного віку, на підставі поданої заяви від 31.05.2021 (а.с.92-93), ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що засвідчується рішенням №01 (а.с.65).

До загального страхового стажу ОСОБА_1 , органом пенсійного фонду враховано 41 рік і 6 місяців (коефіцієнт страхового стажу - 0,41500), свідченням чого є розрахунок стажу позивача (а.с.14, 65).

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 02.09.1979 (а.с.10-13), позивач працювала на наступних посадах:

- з 29.08.1979 по 10.12.1981 на посаді лаборанта у Надвірнянській школі-інтернат;

- з 10.12.1981 по 05.09.1982 на посаді старшої піонервожатої у Надвірнянській школі-інтернат;

- з 06.09.1982 по 03.02.1983 на посаді вчителя французької мови у Чорноославській восьмирічній школі;

- з 04.02.1983 по 31.08.1984 на посаді старшої піонервожатої у Чорноославській восьмирічній школі;

- з 01.09.1984 по 31.08.1988 на посаді вихователя групи продовженого дня у Чорноославській восьмирічній школі;

- з 01.09.1988 по 29.08.2002 на посаді вчителя французької мови у Чорноославській восьмирічній школі;

- з 30.08.2002 по 11.09.2017 на посаді заступника директора школи з виховної роботи у Чорноославській восьмирічній школі;

- з 15.09.2017 по даний час на посаді заступника директора школи з виховної роботи у Чорноославській школі І-ІІІ ступенів, назву якої з 08.02.2018 змінено на Чорноославський ліцей Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади.

Як свідчить зміст заяви ОСОБА_1 від 31.05.2021 (а.с.92-93), позивач при зверненні до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком, одночасно просила нарахувати і виплатити їй грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, які не підлягають оподаткуванню (а.с.92-93).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 01.08.2021 за №0900-0213-8/27763 повідомило позивача про відсутність правових підстав для виплати грошової допомоги з посиланням на обставину отримання позивачем до призначення пенсії за віком, іншої пенсії, а саме пенсії за вислугу років (а.с.15-16).

Окрім вказаного, не погоджуючись із обчисленням відповідачем при перерахунку розміру пенсії позивача, а саме невірного застосування показника середньої заробітної плати, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із відповідною заявою.

Листом від 10.09.2021 за №7366-7004/М-02/8-0900/21 (а.с.17-18) відповідач проінформував позивача про призначення їй з 31.05.2021 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV з урахуванням страхового стажу 41 рік 6 місяців (коефіцієнт страхового стажу - 0,41500) та заробітної плати за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 (згідно із довідкою), 01.07.2000 по 31.03.2021 (згідно з даними реєстру застрахованих осіб), коефіцієнт заробітної плати - 1,25233, з урахуванням базової зарплати, яка застосовувалася при перерахунку пенсій з 01.10.2017 (3 764,40 гривень * 1,17/1,11).

Попри вказане, зазначив про відсутність підстав для такого перерахунку пенсії, оскільки пенсія за вислугу років призначена ОСОБА_1 з 12 вересня 2017 року, а тому показник середньої заробітної плати повинен застосовуватися такий, який було враховано під час призначення попереднього виду пенсії.

Вважаючи неправомірною відмову у перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, а також у нарахуванні і виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернулася в суд з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

В контексті позовних вимог про право на виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, суд враховує такі підстави і мотиви.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, яке діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058).

Приписами пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1191 (надалі по тексту також - Порядок №1191), до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Як з`ясовано судом із матеріалів справи та підтверджується поясненнями відповідача, ОСОБА_1 з 12.09.2017 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 15.09.2017 припинено виплату вказаної пенсії у зв`язку із її працевлаштуванням, та в подальшому з 31.05.2021 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.40, 65, 106-106, 107, 111).

Слід зауважити, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо наявності у ОСОБА_1 необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, та виходу на пенсію позивачем саме з цих посад, що є одними із умов для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

При цьому основним аргументом відповідача щодо відсутності у позивача права на виплату такої допомоги є отримання ОСОБА_1 до призначення пенсії за віком, іншого виду пенсії - пенсії за вислугу років.

Такі доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у спірному випадку суд вважає не достатньо обґрунтованими, зважаючи на наступні обставини, встановлені в ході судового розгляду справи.

Зміст наявних у справі документів, зокрема, заяви від 12.09.2017, свідчить про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. В той же час, згідно розпорядження №174401 від 25.09.2017 і рішення від 04.09.2018 за №01 (а.с.40, 111), виплату пенсії за вислугу років припинено з 15.09.2017.

Дана обставина не заперечується відповідачем, за змістом пояснень якого у відзиві на позов, ОСОБА_1 отримала пенсію за вислугу років у розмірі 278,69 гривень (за три дні жовтня 2017 року).

Так, приписами статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 11.09.2017 звільнена з роботи за власним бажанням, та після призначення 12.09.2017 пенсії за вислугу років, 15.09.2017 прийнята на посаду заступника директора з виховної роботи Чорноославської ЗОШ на 0,5 ставки (а.с.50-51).

Отже, виходячи із вищенаведеного, суд встановив, що до моменту звернення і призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, остання отримала пенсію за вислугу років у сумі 278,69 гривень (за три дні жовтня 2017 року).

Пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, визначено умови, за яких особа набуває право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, і такими є: наявність у особи необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Аналізуючи конструкцію наведеної правової норми закону, можна дійти висновку про те, що особа, яка набула права виходу на пенсію за вислугу років (у спірному випадку), але не скористалася таким правом і до призначення пенсії за віком не отримувала пенсію за вислугу років, має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком.

В такий спосіб особа, при призначенні пенсії за віком, отримує компенсацію (отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій) за невикористане нею право виходу та отримання пенсії за вислугу років.

У спірному випадку, про що уже неодноразово зверталось увагу судом, ОСОБА_1 , перед призначенням їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначено пенсію за вислугу років. Разом з тим, розмір отриманої пенсії за вислугу років становить 278,69 гривень, тобто за три дні жовтня 2017 року.

Така обставина, на думку суду, не може бути належною і достатньою підставою для позбавлення позивача права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, з огляду на принцип пропорційності.

Розглядаючи адміністративну справу, суд виходить із приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із підпунктом 8 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

У рішенні Європейського суду з прав людини "АГОСІ проти Об`єднаного Королівства" наголошується на необхідності встановлення відношення пропорційності між можливістю застосування, характером заходів з обмеження права власності та метою, що має бути досягнута в результаті такого застосування. Міра дбайливості власника щодо відвернення правопорушення становить лише один з елементів балансу приватного та публічного інтересів, що має розглядатися в сукупності з іншими обставинами справи. У спрощеному вигляді під публічним інтересом у цьому контексті мається на увазі реалізація превентивної функції права шляхом вилучення засобів і предметів правопорушення, що загалом відповідає частині 6 статті 13 Цивільного кодексу України (застосування судом до особи, яка зловживає правом користування річчю, "інших наслідків, встановлених законом").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" йдеться про те, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення". Тобто держава має подбати про певний баланс між засобами впливу, адекватною оцінкою його протиправних дій та метою, якої хоче досягти держава.

Принцип пропорційності має забезпечувати дотримання відповідного балансу між будь-якими зворотними наслідками, що можуть бути заподіяні правам, свободам або інтересам учасників правовідносин, а також поставленим цілям адміністративного договору. Принцип пропорційності передбачає (1) використання засобів, пропорційних до переслідуваних цілей, (2) забезпечення через здійснені заходи чіткої рівноваги між публічними інтересами з правами та інтересами приватних осіб.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем принципу пропорційності враховуючи отримання позивачем пенсії за вислугу років тільки у сумі 278,69 гривень, що є значно менше за розмір грошової допомоги - десять місячних пенсій, на отримання якої ОСОБА_1 станом на 12.09.2017 мала право в силу вимог пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058.

Фактично позивач в період з 15.09.2017 по 31.05.2021, до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не отримувала будь-якого іншого виду пенсії.

Оплачуваний період перебування на пенсії з 12 по 15 вересня 2017 року (за три дні), на переконання суду, є неспівмірним із розміром допомоги, що визначена пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058.

Такі дії органу пенсійного забезпечення не відповідають вимогам, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

А тому, з урахуванням вищевказаного висновку суду, наявності у ОСОБА_1 при призначенні їй пенсії за віком необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи та те, що остання працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", свідченням чого є відповідні записи у трудовій книжці, позивач має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за виключенням розміру виплаченої пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ за період з 12 по 15 вересня 2017 року.

Досліджуючи наявність правових підстав для перерахунку пенсії за віком позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією у 2021 році, суд встановив слідуюче.

Повертаючись до обставин справи, зазначених вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 з 31.05.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV з урахуванням страхового стажу 41 рік 6 місяців (коефіцієнт страхового стажу - 0,41500) та заробітної плати за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 (згідно із довідкою), 01.07.2000 по 31.03.2021 (згідно з даними реєстру застрахованих осіб), коефіцієнт заробітної плати - 1,25233, з урахуванням базової зарплати, яка застосовувалася при перерахунку пенсій з 01.10.2017 (3 764,40 гривень * 1,17 / 1,11).

Коментована обставина засвідчується наявним в матеріалах справи рішенням від №01 про перерахунок пенсії (а.с.65) та листом Управління від 10.09.2021 за №7366-7004/М-02/8-0900/21 (а.с.17-18).

Попередньо, ОСОБА_1 з 12.09.2017 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Згідно статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі по тексту також - Закон №1788-XII) (в редакції на час призначення пенсії позивачу за вислугу років) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За змістом статті 52 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, серед іншого, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Так, відповідно до пункту "е" статті 55 коментованого Закону право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати.

В той же час, у солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина 1 статті 9 Закон №1058-IV).

Положеннями статті 10 Закону №1058-IV закріплено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Пенсія на виконання положень частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В силу вимог частини 2 цієї правової норми пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно із приписами частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Буквальний зміст цих норм свідчить на користь того, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначені за Законом №1058-ІV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого законодавства, зокрема згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення", то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV, здійснене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачу з 2017 року призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом №1058-ІV.

Отже, у даному випадку дії Управління "по переведенню" з 31 травня 2021 року позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, тобто позивачу призначено іншу пенсію за іншим Законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону №1058-ІV).

Таке ж тлумачення і застосування норм права здійснено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 року у справі №334/2653/17, від 13 грудня 2018 року у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17 (провадження № 11-731апп18).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Правове визначення положень частини 2 статті 40 Закону №1058 вказує на те, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше 31.05.2021, а відтак, ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком за правилами Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2018-2020 роки.

З наведеного суд констатує необґрунтоване і протиправне застосування (використання) відповідачем механізму переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а тому при обчисленні у спірному випадку пенсії ОСОБА_1 необхідно застосувати розмір середньої заробітної плати (доходу) за три календарні роки, що передували року призначенню їй пенсії за віком, як того вимагає частина друга статті 40 Закону №1058-ІV.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд вжив всіх заходів на з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, в тому числі витребував додаткові пояснення і докази з власної ініціативи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підлягають до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в загальному розмірі 1 816,00 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться квитанції від 20.10.2021 за №0.0..1 та від 03.11.2021 за №0.0..1 (а.с.1, 26).

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 816,00 гривень.

Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 за виключенням розміру виплаченої пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ за період з 12 по 15 вересня 2017 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у застосуванні при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2018-2020 роки), з 31.05.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2018-2020 роки), з 31.05.2021, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень нуль копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), уч. АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.