Справа № 380/7995/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7995/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Марець В.В.

за участю:

представник позивача Почкіна О.М

представник відповідача Дорош О.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління №65" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області.

Обставини справи.

Позивач, Товариства з додатковою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління №65", звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій міститься вимога визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 прийняте 27 ківтня 2021 року відповідачем, Головним управлінням державної податкової служби у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 29.03.2020 по 02.04.2021 відповідачем проводилася фактична перевірка ТзДВ «ШРБУ№65» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального. За її наслідками складено Акт №7531/13/09.01/03448630 від 02.04.2021р. «Про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконання якого покладений на ДПС». У Акті відповідачем вказано, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ч.І ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»(із змінами та доповненнями), а саме: зберігання пального без наявної ліцензії на право зберігання пального, виключно для власних потреб за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 . Позивачем надано довідку (пояснення). Вказує, що ТзДВ «ШРБУ№65» не погодилось з висновками ГУ ДПС у Львівській області викладеними у акті від 02.04.2021 року №7531/13/09.01/03448630 та звернулось із запереченнями на вищевказаний акт. Однак на підставі Акта від 02.04.2021 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 № 1, з яким позивач не погоджується, вважає його протиправними та такими, що підлягають скасуванню з тих підстав, що відповідачем порушено порядок проведення фактичної перевірки. Зокрема зазначає, що позивачеві не надано для ознайомлення та не вручено наказ на проведення перевірки та копій направлень. Зазначає, що наказ про проведення перевірки № 1049-ПП від 24.03.2021р. є неправомірним, оскільки в ньому не вказано конкретної підстави для проведення фактичної перевірки, а містяться загальні фрази в розрізі змісту пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК, а також позивачу не повідомлено про підстави перевірки. Вказує, що підставою для проведення фактичної перевірки може бути саме конкретна інформація про порушення вимог законодавства в частині зберігання палива для власних потреб, така інформація має бути отримана податковим органом саме у встановленим законом порядку і стосуватися саме позивача. Однак ні наказ № 1049-ПП від 24.03.2021, ні направлення на перевірку №196, №3197 від 24.03.2021 не містять в собі будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому законодавством порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення законодавства саме ТзДВ «ШРБУ №65», не конкретизовано зміст інформації про порушення вимог законодавства, а тому призначення проведення фактичної перевірки позивача було безпідставним та відповідно незаконним, оскільки державні органи зобов`язанні діяти у чіткій відповідності до вимог закону, що в даному випадку відповідачем не було дотримано. Позивач вважає, що допуск податкового органу до проведення перевірки позивача ніяким чином не легалізує протиправності наказу № 1049-ПП від 24.03.2021р. про її призначення, а відповідно така фактична перевірка не може мати наслідком винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що висновки перевірки зроблені з аналізу ліцензії від 09.03.2021р. №2100053, фотографій колонок відпуску зберігання пального зроблених в період з 29.03.2021 по 02.04.2021р. (тобто на час проведення фактичної перевірки), видаткові та ТТН (за 2020рік.), довідки підприємства. Жодних інших документів відповідач не вимагав. Отже податковим органом зафіксовано, що на момент проведення фактичної перевірки ліцензія в позивача на зберігання пального виключно для власних потреб була наявна, пальне зберігалося в спеціалізованих баках, фото яких відповідач зробив. Однак ліцензія та фото не свідчать, що спеціалізовані баки були наявні в позивача ще до моменту видачі ліцензії №132004/3 і в них товариство зберігало пальне. Вказує, що жодних довідок чи пояснень щодо зберігання пального ТзДВ «ШРБУ №65» не надавало, а надані на вимогу відповідача для перевірки видаткові та товарно-транспортні накладні засвідчують лише факт отримання ТзДВ «ШРБУ №65» певного виду пального у зазначеній кількості, а не його зберігання. Вказує, що позивачем отримано в 2020 році пальне у кількості, визначеній в видаткових накладних та ТТН. Це підтверджується їх копіями. Однак воно безпосередньо заливалося в баки відповідної техніки, яка наявна у позивача і використовується для здійснення господарської діяльності та має значний вміст паливних баків, а не розвантажувалось (не зливалось) у стаціонарну ємність (бочку), та не зберігалось у стаціонарній ємності. Жодних стаціонарних цистерн ні у власності ні в користування позивача не було. Відомості про технічні характери деяких видів такої техніки та устаткування долучені до позовної заяви свідчать про значний обсяг як використання палива так і місткість паливних баків, що в свою чергу підтверджує технічну можливість позивача зливати придбане паливо безпосередньо в паливні баки техніки. Позивач вважає, що з урахуванням вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та положень п.п.14.1.6. п.14.1. ст. 14 ПК України, позивач не повинен був мати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне було завантажене у паливні баки транспортних засобів та іншого устаткування.

Ухвалою від 20.05.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач 07.06.2021 подав заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з клопотанням про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Вказує, що Наказ ГУ ДПС у Львівській області від 24.03.2021 року № 1049-ПП містив всі необхідні обов`язкові відомості в тому числі і підстави для проведення перевірки, визначені ПКУ (п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України), тому такий прийнятий на підставі та у спосіб, передбачений законом та з метою реалізації наданих повноважень у сфері королю за дотриманням законодавства в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. В даному випадку підставою для фактичної перевірки слугувало саме реалізація контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, зберігання та обігу пального. Звертає увагу, що Наказ на проведення перевірки позивачем не оскаржується, а тому його правомірність не піддається сумніву. Стверджує, що відповідно до направлень від 24.03.2021 року № 3196, № 3197 головному бухгалтеру ТзДВ «ШРБУ №65» Мельничин Зоряні Володимирівні пред`явлено службові посвідчення та направлення на проведення перевірки від 24.03.2021 року та вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки від 24.03.2021 року № 1049-ПП, про що засвідчує його особистий підпис у направленнях на перевірку. Звертає увагу, що позивачем фактично допущено посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки, оскільки перевірка проведена у присутності головного бухгалтера ТзДВ «ШРБУ №65» Мельничин З.В., якою надано ліцензію на право зберігання пального від 09.03.21 № 2100053, видаткові накладні, ТТН та надано довідку. За результатами проведеної фактичної перевірки складено акт від 02.04.2021 року № 7531/13/09.01/03448630 та винесено ППР від 27.04.2021 року № 1. Вважає, що позов спрямований на оскарження податкового повідомлення-рішення з підстав протиправності перевірки може бути задоволений лише в тому разі, якщо не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є податкове повідомлення-рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки. Зазначає, що позивач не заперечує отримання пального з метою використання для власних потреб і згідно наданих позивачем та наявних в матеріалах справи доказів, підтверджується факт придбання ТзДВ «Шляхово ремонтно-будівельного управління №65» у ПВКП «Абрекос» палива дизельного в кількості: 8000 л. Вказує, що згідно даних ТТН перевезення пального здійснювалось автомобілями з державними номерними знаками НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 і згідно акцизних накладних від 21.09.2020 року № 78, від 08.10.2020 року №34 мало місце відвантаження пального ПВКП «Абрекос» на ТзДВ «Шляхово ремонтно-будівельного управління №65» автомобілями з державними номерними знаками НОМЕР_1 , НОМЕР_6 . При реєстрації вказаних акцизної накладної постачальник зазначив наступні критерії: код операції « 3», умови оподаткування « 0», напрямок використання « 0». Дані критерії використовуються у разі відвантаження продукції на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання не платник акцизного податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки. Крім того, ПВКП «Абрекос» на відповідь на лист ГУ ДПС у Львівській області від 09.02.2021 року № 353/10/13-01-09-01-12 повідомлено, що в період з 01.04.2020 року по 31.12.2020 року на автомобілях з державними номерними знаками НОМЕР_8 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , відсутні витратоміри-лічильники та не обладнані паливно-роздавальними рукавами, які дають змогу здійснювати злив палива у паливні баки транспортних засобів. Ці автомобілі є власністю ПВКП «Абрекос». Автомобілі з. державними номерними знаками НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_6 , НОМЕР_4 не є власністю ПВКП «Абрекос», надавали послуги по перевезенню нафтопродуктів. Також головним бухгалтером ТзДВ «ШРБУ №65» Мельничин З.В. надано довідку, що отримане паливо надходило на адресу: Львівська обл., Камянко-Бузький р-н., с.м.т. Запитів, вул. Залізнична, 14 та зберігалося в резервуарах ємкістю по 9 м. куб, кожен, з наступним використання для власного траспорту. Відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази використання пального для власних потреб, без зберігання палива за місцем перервірки. Так, позивачем не надано будь-яких доказів щодо руху палива та його використання. Позивачем не надано та не підтверджено відповідними доказами кількості надходження палива та його залишку, фактичні об`єми використання палива позивачем у своїй господарській діяльності. Тобто, позивачем не підтверджено, що юридична особа має можливість без ліцензії на зберігання пального використовувати паливно-мастильні матеріали. Наведені позивачем обставини не знайшли свого відображення у відповідних доказах, а ґрунтуються виключно на власних поясненнях, які не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України. 09.03.2021 року ГУ ДПС у Львівській області ТзДВ «Шляхово ремонтно-будівельне управління №65» видано ліцензію № 2100053 на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 09.03.2021, адреса місця зберігання пального: Львівська обл., Камянко-Бузький р-н., с.м.т. Запитів, вул.Залізнична, 14, згальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри): 16000. З урахуванням наведеного, за умови факт зберігання дизельного пального за адресою: Львівська обл., Камянко-Бузький р-н., с.м.т. Запитів, вул.Залізнична, 14 без наявності дозвільних документів у розумінні вимог Закону України №481, наявні правові підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення від 27.04.2021 року №1. Тому, податкове повідомлення-рішення від 27.04.2021 року №1 прийняте відповідачем правомірно.

Ухвалою від 23.06.2021 відмовлено відповідачеві у клопотанні про розгляд страви в порядку загального позовного провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представником позивача 12.07.2021 подано заяву про зміну підстав позову відповідно до якої крім підстав позову викладених у позовній заяві просить підставами вважати ще й такі:

- направлення на перевірку .№3197 та №3196 від 24.03.2021 не відповідають вимогам п.80.1 ст. 81 ПК, є недійсним так як підпис керівника контролюючого органу не скріплений печаткою контролюючого органу;

- наказ №1049-ПП від 24.03.2021 «Про проведення перевірки» не відповідає вимогам п.80.1 ст. 81 ПК, так як не містить періоду діяльності, який має перевірятися.

У поданій 14.07.2021 відповіді на відзив позивач вказує на незгоду з викладеними у відзиві доводами відповідача. Вказує на порушення податковим органом підстав та порядку проведення фактичної перевірки та необґрунтованість висновків про зберігання палива.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив повністю, вважає вимоги безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

З метою посилення контролю за виробництвом та обігом пального і запобігання порушень у сфері оптової та роздрібної торгівлі пальним, на підставі статей 20, 61, 62, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), статті 16 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із і змінами та доповненнями) Головним управлінням ДПС у Львівській області 24.03.2021 видано наказ №1049-ПП про проведення фактичної перевірки.

Відповідно до п.1 вказаного наказу, наказано провести фактичну перевірку з 24.03.2021 по 02.04.2021 ТзДВ «Шляхове І ремонтно-будівельне управління №65» за адресою: Львівська область, Львівський район, Новояричівська ТТ, смт. Запитів, вул. Залізнична, 14, щодо дотримання вимог Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами та доповненнями), Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво, обіг та зберігання пального.

Проведення перевірки доручено головним державним ревізорам-інспекторам відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах управління контролю підакцизними товарами Головного управління ДПС у Львівській області Гою Руслану та Сеньків Анні (п. 2 вказаного Наказу)

Для проведення перевірки відповідачем 24.03.2021 видані направлення на перевірку №3196 та №3197.

У період з 29.03.2021 по 02.04.2021 відповідачем проведено фактичну перевірку позивача про що 02.04.2021 складений акт №7153/13/09.01/03448630.

Позивачем 16.04.2021 подано заперечення до акта фактичної перевірки від 02.04.2021 за №7531/13/09.01/03448630.

Відповідачем 23.04.2021 надано позивачеві відповідь на подане заперечення у якій позивача повідомлено, що за результатами засідання комісії по розгляду спірних питань прийнято рішення, що наведені аргументи у запереченні не спростовують фактів порушень, вказаних у акті перевірки №7153/13/09.01/03448630, відповідно висновки акта перевірки залишено без змін.

На підставі акта перевірки №7153/13/09.01/03448630 від 02.04.2021, Головним управлінням ДПС у Львівській області 27.04.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення від №1, яким на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і ч.2 ст. 17 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 500000 грн (т.1 а.с.13).

Підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №1 від 27.04.2021 став викладений у акті перевірки висновок про порушення позивачем вимог ч.1 ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", яке зумовлене зберіганням пального без наявності діючої ліцензії на право зберігання пального виключно для власних потреб за період з 01 квітня 2020 по 31 грудня 2020.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Податкове законодавство України відповідно до п.3.1 ст. 3 ПК України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України відповідачу надано право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків)

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Фактичною відповідно до п.75.1.3 ст. 75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Судом встановлено, що наказ на проведення фактичної перевірки у позивача виданий на підставі статей 20, 61, 62, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), статті 16 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із і змінами та доповненнями)

Суд зазначає, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п. 19-1.1.16.); проведення роботи щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.17) та ін.

Отже з урахуванням наведених норм законодавства, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактично визначає дві підстави для проведення перевірки: 1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства та 2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тому здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція, відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 22 квітня 2021 року у справі № 805/3809/16-а.

Наведене вказує на безпідставність доводів позивача про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки на підставі виданого Головним управлінням ДПС у Львівській області 24.03.2021 наказу №1049-ПП про проведення фактичної перевірки, оскільки, оскільки видача наказу і проведенні перевірки обумовлені здійсненням відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального і це є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України встановлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно з пунктом 42.2 цієї є статі Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Податкове законодавство надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення фактичної перевірки за умови виконання вимог законодавства щодо ознайомлення платника податків в особі його керівника або уповноваженого представника, або особи, яка фактично проводить розрахункові операції, у встановлений законом спосіб з наказом про перевірку та направленнями на проведення перевірку до початку проведення перевірки.

Судом з наданих відповідачем направлень на перевірку від 24.03.2021 №3196 та №3197 встановлено, що у таких міститься підпис посадової особи позивача ОСОБА_1 (головного бухгалтера позивача, призначеного відповідно до наказу №2 від 02.03.2012) про отримання як наказу від 24.03.2021 №1049-ПП, так і про пред`явлення службових посвідчень та направлень на проведення фактичної перевірки.

При огляді і дослідженні у судовому засіданні наказу на перевірку та направлень на перевірку, судом встановлено їх повну відповідність вимогам ПК України, у тому числі і стосовно скріплення таких печаткою.

Відтак доводи позивача про не ознайомлення з наказом на перевірку, ненаданням направлень на перевірку та відсутністю печаток перед початком проведення перевірки суд вважає безпідставними.

Суд зазначає, що позивач як платник податків, який вважав порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, мав захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Оскільки допуск позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки відбувся, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є податкове повідомлення-рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.02.2019 року по справі № 820/5481/17 (адміністративне провадження № К/9901/49448/18).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 826/2679/14, від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16, від 30.11.2018 у справі № 808/1641/15, від 07.11.2018 р. у справі № 811/824/17, від 24.01.2019 у справі № 826/13963/16, від 18.12.2018 у справі № 826/3014/16, від 15.01.2019 у справі № 822/28/15, від 05.03.2020 року у справі № 825/1110/17 та інших.

Позивач покликається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.02.2020 р. у справі № 826/17123/18 (провадження № К/9901/25669/19) про те, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Суд зазначає, що в постанові ВП ВС від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), згідно з яким невиконання вимог п. 78.1 ст. 78 та п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу щодо підстав та умов здійснення документальної позапланової перевірки призводить до визнання такої перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Велика Палата ВС виходила з того, що в разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

З урахуванням вказаного правового висновку ВП ВС суд констатує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази протиправності призначення та проведення перевірки позивача та докази допущення відповідачем порушень, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.

Судом з акта перевірки встановлено, що при проведенні перевірки відповідачем використано видаткові накладні та ТТН в кількості 10 арк. та довідка підприємства.

Відповідно до довідки позивача №150220211 від 15.02.2020 наданої начальнику ГУ ДПС у Львівській області за підписом директора та головного бухгалтера, ТДВ «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» , надає копії документів про паливо придбане у ПВКП «АБРЕКОС» для використання у господарській діяльності (власне використання) а саме: Видаткова накладна № 1097 від 02.11.2020р. ТТН; Видаткова накладна № 995 від 05.10.2020р. ТТН; Видаткова накладна № 1015 від 08.10.2020р. ТТН; Видаткова накладна № 942 від 21.09.2020р.ТТН; Видаткова накладна № 308 від 02.04.2020р. ТТН.

Судом встановлено, що:

придбане паливо відповідно до видаткової накладної № 1097 від 02.11.2020р. перевозилося ПВКП «Абрекос» згідно товарно-транспортної накладної від 2 листопада 2020, автомобіль НОМЕР_1 , пункт розвантаження Львівська область Камянко-Бузький район, смт. Запитів, вул.. Залізнична 14

придбане паливо відповідно до видаткової накладної № 995 від 05.10.2020р. перевозилося ПВКП «Абрекос» згідно товарно-транспортної накладної від 5 жовтня 2020, автомобіль НОМЕР_1 , пункт розвантаження Львівська область Камянко-Бузький район, смт. Запитів, вул.. Залізнична 14

придбане паливо відповідно до видаткової накладної № 1015 від 08.10.2020р. перевозилося ПВКП «Абрекос» згідно товарно-транспортної накладної від 8 жовтня 2020, автомобіль НОМЕР_6 , пункт розвантаження Львівська область Камянко-Бузький район, смт. Запитів, вул.. Залізнична 14

придбане паливо відповідно до видаткової накладної № 942 від 21.09.2020р. перевозилося ПВКП «Абрекос» згідно товарно-транспортної накладної від 21 вересня 2020, автомобіль НОМЕР_1 , пункт розвантаження Львівська область Камянко-Бузький район, смт. Запитів, вул.. Залізнична 14

придбане паливо відповідно до видаткової накладної № 308 від 02.04.2020р. перевозилося ФОП ОСОБА_2 замовник «Абрекос» згідно товарно-транспортної накладної від 02 квітня 2020, автомобіль НОМЕР_2 , пункт розвантаження Львівська область Камянко-Бузький район, смт. Запитів, вул.. Залізнична 14

Відповідно до поданої при перевірці довідки головного бухгалтера ТзДВ ШРБУ №65 написаної власноручно, отримане паливо надходило за адресою смт. Запитів вул. Залізнична 14 і зберігалося в резервуарах ємністю по 9 м. куб кожен, з наступним використанням для власного транспорту.

Згідно наданої відповідачем відповіді ПВКП «Абрекос» від 16.02.2021, в період з 01.04.2020 по 31.12.2020 на автомобілі НОМЕР_1 відсутній витратомір-лічильник і такий не обладнано паливно-роздавальним рукавом, який дає змогу здійснювати злив пального у баки транспортних засобів.

Вищенаведена обставина вказує на те, що придбане паливо відповідно до видаткової накладної № 1097 від 02.11.2020р. перевезене ПВКП «Абрекос» згідно товарно-транспортної накладної від 2 листопада 2020, автомобіль НОМЕР_1 , пункт розвантаження Львівська область Камянко-Бузький район, смт. Запитів, вул.. Залізнична 14; придбане паливо відповідно до видаткової накладної № 995 від 05.10.2020р. перевезене ПВКП «Абрекос» згідно товарно-транспортної накладної від 5 жовтня 2020, автомобіль НОМЕР_1 , пункт розвантаження Львівська область Камянко-Бузький район, смт. Запитів, вул.. Залізнична 14 та придбане паливо відповідно до видаткової накладної № 942 від 21.09.2020р. перевезене ПВКП «Абрекос» згідно товарно-транспортної накладної від 21 вересня 2020, автомобіль НОМЕР_1 , пункт розвантаження Львівська область Камянко-Бузький район, смт. Запитів, вул.. Залізнична 14, фізично не могло бути залито у баки автотранспорту позивача, через відсутність у автомобіля НОМЕР_1 витратоміра-лічильника та не обладнання такого паливно-роздавальним рукавом, який дає змогу здійснювати злив пального у баки транспортних засобів.

Судом також встановлено, що згідно накладної від 02.11.2020 придбано 12000 л палива, згідно накладної від 05.10.2020 придбано 12000 л палива, згідно накладної від 08.10.2020 придбано 14000 л палива, згідно накладної від 21.09.2020 придбано 12000 л палива.

Подані позивачем технічні характеристики наявних у нього транспортних засобів за підрахунками суду не дозволяють одночасно вмістити 12000 чи 14000 літрів палива, з урахуванням наведених у відомостях залишків у баках. Більше того є обґрунтовані сумніви у можливості перебування всієї техніки (яка задіяна на ремонтних роботах гусеничний асфальтоукладник, самохідний віброкаток, гусеничні дорожні фрези) одночасно за адресою у смт. Запитів в день приїзду за вказаною адресою автомобіля, що привозив паливо в кількості 12000 чи 14000 літрів.

Крім того, долучені позивачем відомості обліку руху ТМЦ за квітень-листопад 2020 містять дані про внутрішнє переміщення палива.

Вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи підтверджують викладені в акті перевірки висновки про зберігання пального позивачем протягом 2020 року без ліцензії.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі за текстом - Закон №481). У розумінні абз. 25, 51, 55, 58 ст. 1 Закону № 481 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб'-єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Згідно з ч.ч. 8, 10 ст. 15 Закону № 481 суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування. Зберігання пального діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик (ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР).

Частиною 16 ст. 15 Закону № 481 встановлено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Відповідно до ч. 19 ст. 15 Закону №481 ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Частиною 44 ст. 15 Закону №481 передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Згідно з абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оскаржується рішення та дії відповідача, суб`єкта владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку, що за сукупністю встановлених у даній справі обставин оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною 2 статті 2 КАС України, відтак позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись ст.ст.2, 8-10, 14, 72-79, 90, 241-246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно-будівельне управління №65» про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління ДПС у Львівській області - відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 04.01.2022р.

Суддя Коморний О.І.