Справа № 420/19227/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №37144/9/15-32 від 20.11.2020 року про нарахування податку у розмірі 85581,53 гривень;

визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС в Одеській області №845-13 від 01.10.2020 року про сплату податкового боргу у розмірі 85581,53 гривень.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податкова вимога контролюючого органу є протиправними, оскільки позивач договір оренди земельної ділянки з АндрієвоІванівською сільською радою Миколаївського району Одеської області не укладав.

ОСОБА_1 наголошував, що відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового Кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Однак, оскільки позивачем договір з сільською радою не укладався підстави для нарахування орендної плати відсутні.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№66544/21 від 26.11.2021р.) на позовну заяву (а.с.70-74).

Відзив обґрунтований наступним.

Головне управління ДПС в Одеській області зазначило, що відповідно до даних облікової картки платника податків ОСОБА_1 , у останнього існує переплата у розмірі 36289,89 гривень. Заборгованість у розмірі 85581,53 гривень відсутня. Таким чином, оскаржувана податкова вимога Головного управління ДПС в Одеській області №845-13 від 01.10.2021 року наразі вважається відкликаною.

У свою чергу, згідно укладених правовідносин між ОСОБА_1 та АндрієвоІванівською сільською радою Миколаївського району Одеської області, Головним управлінням ДПС в Одеській області правомірно винесено податкове повідомлення-рішення №72019/1-5506-1504 від 04.10.2021 року, оскільки у період з 2019 року по 2020 рік надана у користування земельна ділянка оброблялась позивачем. ОСОБА_1 відмовився від використання земельної ділянки лише 30.07.2020 року.

У відповіді на відзив (67745/21 від 02.12.2021р.) ОСОБА_1 вказував, що орендну плату позивачеві нараховано на підставі наданого Андрієво-Іванівською сільською радою Миколаївського району Одеської області реєстру прийнятих рішень по внесенню користувачами плати за земельні ділянки, проте вказане нарахування без укладеного договору оренди є протиправним, а тому, є протиправними і оскаржувані рішення контролюючого органу (а.с.95).

Станом на 06 січня 2022 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.12.2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області з заявою про надання в оренду земельної ділянки площею 56 га строком на один рік (а.с.89 зворотній бік).

Листом №40 від 28.01.2020 року, АндрієвоІванівською сільською радою Миколаївського району Одеської області надіслано на адресу Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області реєстр прийнятих рішень по внесенню плати користувачами за земельні ділянки на території Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області за межами населеного пункту станом на 09.01.2020 року (а.с.86).

Згідно вищевказаного реєстру, ОСОБА_1 надано у користування поліпшене пасовище розміром 56 га та визначено загальну суму до сплати за користування 173695,20 гривень (а.с.86 зворотній бік-87).

30.04.2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення-рішення з орендної плати з фізичних осіб №72019-5506-1504 на суму 173695,20 гривень (а.с.78).

У травні 2020 року, листом №337, АндрієвоІванівською сільською радою Миколаївського району Одеської області надіслано до Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області уточнюючий реєстр прийнятих рішень по внесенню плати користувачами за земельні ділянки на території Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області за межами населеного пункту станом на 10.03.2020 року, у зв`язку з проведенням розпаювання земель (а.с.88 зворотній бік-90).

Листом №673 від 17.11.2020 року, Андрієво-Іванівська сільська рада Миколаївського району Одеської області звернулась до Головного управління ДПС в Одеській області з заявою про проведення коригування та часткового зняття нарахування з ОСОБА_1 , у зв`язку з відмовою останнього від земельної ділянки та повідомила, що договір оренди не укладався. Від нарахованої суми 146710,410 гривень Андрієво-Іванівська сільська рада Миколаївського району Одеської області просила знати 61127,68 гривень та залишити до сплати 85582,73 гривень (а.с.91).

На підставі листів Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області, Головним управлінням ДПС в Одеській області в ІТС «Податковий блок» здійснено зменшення нарахування орендної плати за землю у сумі 61127,68 гривень та станом на 20.11.2020 року податковий борг ОСОБА_1 складав 85581,53 гривень.

25.06.2021 року, ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області №37144/9/15-32 від 20.11.2020 року (а.с.32-36).

Рішенням про результати розгляду скарги №7910/Г/99-00-06-01-04-09 від 13.09.2021 року, Державна податкова служба України скаргу ОСОБА_1 задовольнила частково, зокрема, скасувала податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №72019-5506-1504 від 30.04.2020 року у частині нарахування суми орендної плати у розмірі 88112,47 гривень (а.с.39-40).

01.10.2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу ОСОБА_1 винесено податкову вимогу №845-13 про сплату податкового боргу у розмірі 85581,53 гривень (а.с.78а).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області протиправними, оскільки договір оренди з сільською радою не укладався, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями підпунктів 14.1.136, 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу, зокрема, не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20.12.2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області з заявою про надання в оренду земельної ділянки площею 56 га строком на один рік (а.с.89 зворотній бік).

Суд критично ставиться до посилань позивача, що відповідна заява останнім не надавалася, а була подана його невісткою, оскільки жодних належних та допустимих доказів вказаного матеріали справи не містять.

Крім того, згідно листа Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області №523 від 17.06.2021 року, заява на обробіток земельної ділянки надавалася особисто ОСОБА_1 (а.с.22).

У свою чергу, 30.04.2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення-рішення з орендної плати фізичних осіб №72019-5506-1504 на суму 173695,20 гривень (а.с.78).

Вищевказане податкове повідомлення-рішення №72019-5506-1504 від 30.04.2020 року винесено контролюючим органом на підставі реєстру прийнятих рішень АндрієвоІванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області по внесенню плати користувачами за земельні ділянки на території Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області за межами населеного пункту станом на 09.01.2020 року (а.с.86).

Таким чином, суд зазначає, що контролюючим органом правомірно винесено податкове повідомлення рішення №72019-5506-1504 від 30.04.2020 року, у відповідності до статті 288 ПК України у зв`язку з отриманням переліку орендарів Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік у який було включено ОСОБА_1 .

Однак, у зв`язку з надходженням листів Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області, зокрема №673 від 17.11.2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області в ІКП ОСОБА_1 здійснено зменшення нарахування орендної плати за землю у сумі 61127,68 гривень та станом на 20.11.2020 року податковий борг позивача складав 85581,53 гривень.

Суд зауважує, що оскаржуване ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення №37144/9/15-32 від 20.11.2020 року з орендної плати за землю Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу позивача - не виносилось. Доказів протилежного матеріали справи не містять, сторонами не надано.

Суд критично ставиться до посилань позивача, що інформація про винесення відповідного податкового повідомлення-рішення з орендної плати за землю міститься у електронному кабінеті платника податків, оскільки згідно наданої позивачем роздруківки вказане податкове повідомлення-рішення відноситься до податку на майно (нерухоме майно, транспортний податок, плата за землю), тобто, не є конкретизованим (а.с.31).

У свою чергу, податкове повідомлення-рішення №72019-5506-1504 від 30.04.2020 року було отримано ОСОБА_1 01.08.2020 року (а.с.78).

Рішенням про результати розгляду скарги №7910/Г/99-00-06-01-04-09 від 13.09.2021 року, Державна податкова служба України скаргу ОСОБА_1 задовольнила частково, зокрема, скасувала податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №72019-5506-1504 від 30.04.2020 року у частині нарахування суми орендної плати у розмірі 88112,47 гривень (а.с.39-40).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що 01.10.2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу ОСОБА_1 винесено податкову вимогу №845-13 про сплату податкового боргу у розмірі 85581,53 гривень (а.с.78а).

Тобто, податковий орган діяв у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема пункту 59.1 статті 59 ПК України, а тому підстави для визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС в Одеській області №845-13 від 01.10.2020 року про сплату податкового боргу у розмірі 85581,53 гривень відсутні.

Таким чином, оскільки оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення з орендної плати №37144/9/15-32 від 20.11.2020 року про нарахування податку у розмірі 85581,53 гривень контролюючим органом не виносилось, а оскаржувана податкова вимога надіслана на адресу позивача правомірно, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Серед іншого, стосовно посилань ОСОБА_1 , як на підставу протиправності податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги з орендної плати відсутність укладеного договору оренди з Андрієво-Іванівською сільською радою Миколаївського району Одеської області, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998 року (далі Закон України «Про оренду землі») визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 5 Закону України «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути, зокрема, громадяни і юридичні особи, іноземці та особи без громадянства, міжнародні об`єднання та організації, а також іноземні держави.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом (стаття 14 Закону України «Про оренду землі»).

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

У свою чергу, згідно підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є землекористувачі.

За визначенням наведеним у підпункті 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України (на час виникнення спірних правовідносин), землекористувачі це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Суд зауважує, що відповідно до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції кодексу від 30.11.2021 року) землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що землекористувачами у розумінні податкового кодексу є, зокрема, фізичні особи, яким надано земельні ділянки у користування та укладення при цьому договору оренди не є імперативним.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно статті 271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Як вбачається з листа Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області №523 від 17.06.2021 року, договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_1 не укладався, а оренда плата нараховувалась згідно реєстру добровільної сплати.

Крім того, у вищевказаному листі зазначено, що у період 2019-2020 років, земельна ділянка оброблялась позивачем та від користування останньої ОСОБА_1 відмовився лише 30.07.2020 року (а.с.22).

У свою чергу, суд зауважує, що позивачем не надано доказів оскарження/визнання протиправними дії Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області щодо подання до контролюючого органу переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік з зазначенням у ньому ОСОБА_1 , замість інформації, необхідної для обчислення і справляння плати за землю.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Достатніх доказів на спростування позиції відповідача, позивачем під час розгляду справи не надано.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 45, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №37144/9/15-32 від 20.11.2020 року про нарахування податку у розмірі 85581,53 гривень; визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС в Одеській області №845-13 від 01.10.2020 року про сплату податкового боргу у розмірі 85581,53 гривень відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ярослава БАЛАН

.