Справа № 932/128/22
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/128/22
Провадження № 2-а/932/4/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі судового засідання - Івановій А.А.

за участю представників позивача - Булах Є.Ю., Ряполової О.В.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації, -

В С Т А Н О В И В:

06.01.2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації, в якій позивач просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації; вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Казахстан Павлодарської області Железенського району с. Лесне, в`їзд на територію України здійснив в 1995 році разом з батьками з Республіки Казахстан та після того з України не виїжджав. Відповідно до пояснення ОСОБА_1 паспорт та будь-які документи у нього відсутні. 05.01.2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримано Подання Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.01.2022 р. № 4/2-34 про прийняття рішення згідно чинного законодавства щодо іноземного громадянина, який порушив міграційне законодавство, а саме громадянина ОСОБА_1 , який 06.01.2022 року звільняється з Державної установи «Солонянська виправна колонія №21». Також у даному Поданні висловлено прохання, враховуючи суспільно небезпечні діяння вказаної особи, можливість продовження скоєння кримінальних правопорушень на території України, та на підставі вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», після звільнення ОСОБА_1 прийняти щодо останнього рішення згідно чинного законодавства.

Позивач зазначає у позові, що відповідно до діючого законодавства України правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , востаннє здійснив перетин державного кордону України у 1995 році у напрямку «в`їзд», та після того з України не виїзджав. Таким чином, він мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів, на підставах визначених ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, та ст. 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян» від 10 січня 2002 р. № 10. Відповідач із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував. Таким чином, відповідач, після закінчення (востаннє здійснив в`їзд в Україну у 1995 році) граничного періоду тимчасово перебувати на території України встановленого законодавством, ухилився від виїзду з України, та, не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, чим порушив вимоги ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150. Враховуючи вищезазначене та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у ОСОБА_1 відсутні законні підстави для перебування в Україні, передбачені ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», разом з цим, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до теперішнього часу не залишив територію України, окрім того, у нього відсутній документ, який дає право на виїзд з України. Крім того, в інтегрованій міжвідомчій інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», відсутня інформація щодо перетину державного кордону України відповідачем; за інформацією, яка міститься в Поданні Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.01.2022 р.№ 4/2-34, враховуючи суспільно небезпечні діяння відповідача, існує можливість скоєння ним кримінальних правопорушень на території України; у відповідача відсутня можливість легального працевлаштування на території України, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим він самостійно територію України не покине; у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України. Вказане свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилятиметься від здійснення процедури ідентифікації, а також, існує ризик його втечі. Наявність вищевикладених обставин, за твердженням позивача, створює підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення подальшого видворення за межі території України, що передбачено положеннями ч. 3, ч.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч. 1, ч. 11 ст. 289 КАС України, у зв`язку з чим, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до суду з даною позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.01.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що він тільки звільнився з місць позбавлення волі, він має намір проживати в м. Дніпрі з цивільною дружиною у будинку, який вони зняли у найм. Також зазначив, що, перебуваючи в місцях ув`язнення він звертався до керівництва установи, де відбував покарання, з проханнями видати йому документи.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно до ч. 1 ст. 16 Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Положеннями ч. 3 ст. 9 Закону, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 16 ст. 4 вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Статтею 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Казахстан про взаємні поїздки громадян» від 10 січня 2002 р. № 10, встановлено, що громадяни держави однієї Сторони, в тому числі ті, які постійно проживають або тимчасово перебувають у третіх державах, можуть на підставі документів, дійсних для виїзду за кордон, в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз строком до дев`яноста днів з дня перетину державного кордону держави в`їзду.

Згідно до п. 1 ст. 8 вищевказаної Угоди, громадяни держави однієї Сторони, які втратили документи, зазначені у Статті 2 цієї Угоди, на території держави іншої Сторони, повинні негайно повідомити про це компетентні органи держави перебування, які видають довідку, що підтверджує заяву про втрату документів.

Згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно з положеннями абзаців першого та другого ч. 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходів затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Положеннями п. 11 ч. 2 ст. 245 КАС України, передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

Відповідно до положень ч. 1 ст. 289 КАС України, наявність вищезазначених обставин створює підстави для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Положеннями абзацу першого ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення реадмісії за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Казахстан Павлодарської області Железенського району с. Лесне, в`їзд на територію України здійснив в 1995 році разом з батьками з Республіки Казахстан, що підтверджується його поясненнями та письмовою автобіографією, і після цього з України не виїжджав, паспорт та будь-які документи у нього відсутні; з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області він не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, з 26.12.2019 року відбував покарання у Солонянській виправній колонії №21 в зв`язку з засудженням відповідно до вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.05.2019 року за ст. 162 ч.1, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 1 міс. позбавлення волі, з якої він звільнився 06.01.2022 року.

З наданих доказів вбачається, що листом від 18.10.2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, з посиланням на звільнення 07.01.2022 року з Державної установи «Солонянська виправна колонія №21», повідомило Солонянський відділ ГУ ДМС у Дніпропетровській області про необхідність вжиття заходів для встановлення особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання зазначеного повідомлення Солонянський відділ ГУ ДМС у Дніпропетровській області листом від 20.10.2021 року повідомило Державну установу «Солонянська виправна колонія №21» про необхідність надання документів для направлення для Консульського відділу для ідентифікації особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом від 30.10.2021 року Державною установою «Солонянська виправна колонія №21» на адресу Солонянського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області було направлено пояснення, автобіографію, копію вироку суду, копії довідок про звільнення, заяви для Консульського відділу Посольства на особу без громадянства ОСОБА_1 .

Як вбачається із характеристики, наданої Державною установою «Солонянська виправна колонія №21», за час відбуття покарання у вказаній установі, ОСОБА_4 тричі було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі як особі, що не стала на шлях виправлення.

04.11.2021 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на адресу Почесного консульства Республіки Казахстан у м. Дніпро було направлено листа з проханням щодо перевірки належності до громадянства Республіки Казахстан ОСОБА_1 , з доданими анкетами-заявами ОСОБА_1 . На вказане листом від 11.11.2021 року Консулом Республіки Казахстан позивач був повідомлений про направлення відповідного запиту до Управління міграційної служби Департаменту поліції Павлодарської області.

05.01.2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримано Подання Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.01.2022 р. № 4/2-34 про прийняття рішення згідно чинного законодавства щодо іноземного громадянина, який порушив міграційне законодавство, а саме громадянина ОСОБА_1 , який 06.01.2022 року звільняється з Державної установи «Солонянська виправна колонія №21».

Також у даному Поданні від 05.01.2022 р. № 4/2-34 висловлено прохання про те, що, враховуючи суспільно небезпечні діяння вказаної особи, можливість продовження скоєння кримінальних правопорушень на території України, та на підставі вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», після звільнення ОСОБА_1 , прийняти щодо останнього рішення згідно чинного законодавства.

Відповідно до Доповідних записок Головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 05.01.2022 року, листа від 06.01.2022 року відомості про перетин державного кордону громадянином особою без громадянства (Казахстан) ОСОБА_1 у системі «АРКАН» відсутні; за обліками ВОЗНМРВ, ЄІАС УМП ІП «Іноземці та біженці», ІП ЄІАС УМП «Оформлення документів, що підтверджують громадянство України» відомості відносно ОСОБА_1 та його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутні; інформація щодо визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового зхисту, відсутня.

Відповідно до листа начальника відділу з питань громадянства Головного спеціаліста відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 06.01.2022 року ОСОБА_1 та його батьки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 із заявами щодо набуття/прийняття до громадянства України до ГУ ДМС у Дніпропетровській області не звертались.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 06.01.2022 року, складеною Солонянським відділом Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП з накладенням штрафу на користь держави в сумі 1700,00 грн., за порушення правил проживання іноземців в Україні, а саме - проживання без документів на право проживання в Україні.

Таким чином, відповідач, після закінчення граничного періоду тимчасово перебувати на території України, встановленого законодавством, що становить не більш як 90 днів протягом 180 днів, ухилився від виїзду з України, та, не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, чим порушив вимоги ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.

Підстави для перебування в Україні, передбачені ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у ОСОБА_1 відсутні, проте до теперішнього часу він не залишив територію України. Окрім того, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній документ, який дає право на виїзд з України.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час перебуває на території України без законних підстав; в інтегрованій міжвідомчій інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», відсутня інформація щодо перетину державного кордону України відповідачем; за інформацією яка міститься в Поданні Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.01.2022 р.№ 4/2-34, враховуючи суспільно небезпечні діяння відповідача, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі, існує можливість скоєння даною особою кримінальних правопорушень на території України; у відповідача відсутня можливість легального працевлаштування на території України, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим відповідач самостійно територію України не покине; у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України. Наведене свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якого подано адміністративний позов про затримання з метою ідентифікації, ухилятиметься від здійснення процедури ідентифікації, а також, існує ризик його втечі.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Крім того, відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, у нього відсутні належним чином оформлені документи, в тому числі для виїзду за межі України, а також беручи до уваги численні порушення ним кримінального законодавства, що свідчить про ризики продовження подальшого кримінального життя на території України, все перелічене свідчить про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, у зв`язку із чим наявні правові підстави для його затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, з метою ідентифікації.

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги наявність ризиків, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України, суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 289 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації - задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації.

Рішення суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя Т.О. Кудрявцева