Справа № 360/7718/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7718/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач), в інтересах якого звернулася адвокат Циганок Аліна Володимирівна (далі також представник позивача), до Управління державної міграційної служби України в Луганській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Луганській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ із змінами та доповненнями;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Луганській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.11.2021 позивач звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області із заявою про заміну паспорту у формі ID-картки та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Підставою для звернення із вказаною заявою та видачею паспорту громадянина України саме у формі книжечки, а не ID-картки, було те, що позивач не бажає надавати згоду на обробку персональних даних, внесення щодо нього даних до відповідних державних реєстрів, у тому числі, Єдиного державного демографічного реєстру, присвоєння будь-яких ідентифікаторів особистості та зняття біометричної інформації та взагалі бажає відмовитись від реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, а оскільки паспорт громадянина України може виготовлятися не тільки у формі картки з безконтактним електронним носієм, а й у формі паспортної книжечки, позивач звернувся із відповідною заявою до відповідача.

20.11.2021 позивач отримав письмову відповідь за № 4401.3-14027/44.1-21 від 16.11.2021, в якій відповідач відмовив у обміні паспорта у формі книжечки, посилаючись на Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (в редакції постанови КМУ України від 26.10.2016 № 745 зі змінами) та наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України».

Позивач вважає, що відмова відповідача у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки є протиправною, незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його конституційні права та статтю 8 Конвенції.

Ухвалою суду від 06.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 16-17).

Управління Державної міграційної служби України в Луганській області позовних вимог не визнало про що 21.12.2021 через систему «Електронний суд» надало відзив на позовну заяву (арк. спр. 20-24) у якому заперечувало проти позовних вимог з огляду на таке.

З приводу позовної вимоги визнати протиправною відмову УДМС у Луганській області у видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України зразка 1994 року, листом УДМС у Луганській області від 16.11.2021 № 4401.3-14027/44.1-21, відповідач зазначає таке.

Відповідь УДМС у Луганській області містить роз`яснення щодо підстав та переліку документів, необхідних для обміну та оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року, носить виключно інформаційний характер, тобто не містить відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_1 , отже, відсутні законні підстави для визнання протиправною відмову УДМС у Луганській області.

Звертаючись до УДМС у Луганській області із заявою у довільній формі від 02.11.2021 (вх. № 12683/1/4401-21 від 02.11.2021) позивач звернувся до відповідача в порядку Закону України «Про звернення громадян», в якій висловив своє бажання обміняти дійсний паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм на паспорт громадянина України зразка 1994 року, та в якій зазначив: «…прошу Вас розглянути мою заяву у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

УДМС у Луганській області на дане звернення позивачу було своєчасно надано обґрунтовану відповідь, яка має виключно роз`яснювальний характер стосовно порушеного у звернені заявником ОСОБА_1 питання, зокрема, зазначено підстави та перелік документів, необхідних для обміну паспорта громадянина України.

02.11.2021 позивач звернувся до УДМС у Луганській області із заявою довільної форми в порядку Закону України «Про звернення громадян», заяву-анкету не подавав.

Позивач ОСОБА_1 звертався в 2019 році до ЦНАП щодо обміну паспорта громадянина України зразка 1994 року у зв`язку із його непридатністю.

14.06.2019 на підставі особистого звернення ОСОБА_1 та надання ним відповідних документів, на ім`я позивача була оформлена заява-анкета № 3426367 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм (причина обмін у зв`язку із непридатністю паспорта для подальшого використання).

На підставі даної заяви-анкети було внесено до ЄДДР персональні дані позивача, які він перевірив та підтвердив особистим підписом, та саме на підставі згаданої заяви-анкети позивач отримав паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий органом № 4439, дата видачі 09.07.2019, строком дії до 09.07.2029, є дійсним документом.

Таким чином, відомості про позивача до ЄДДР були внесені за зверненням заявника ОСОБА_1 , з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних», на підставі заяви-анкети про внесення відомостей до ЄДДР, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина, та під час внесення даних позивача до ЄДДР системою автоматично згенеровано УНЗР, який є незмінним.

Також, інформаційно позивачу було роз`яснено підстави обміну паспорта громадянина України, визначені пунктом 1 Розділу IV Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України 06.06.2019 № 456, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591.

Відповідач зауважує, що що законодавством України не передбачено обмін дійсного паспорта громадянина України у формі картки на паспорт громадянина України зразка 1994 року за бажанням особи, тому в УДМС у Луганській області відсутні законні підстави для обміну дійсного паспорта громадянина України позивача.

Оформлений на ім`я позивача паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий органом № 4439, дата видачі 09.07.2019, строком дії до 09.07.2029, є дійсним документом, обміну не підлягає.

Заявлена ОСОБА_1 в 2019 році адміністративна послуга надана відповідачем в повному обсязі.

Також, відповідач звернув увагу суду, що нормами чинного законодавства України забороняється мати два діючих паспорти громадянина України.

Позивач звертався до УДМС у Луганській області із заявою в довільній формі в порядку Закону України «Про звернення громадян», на яку було надано обґрунтовану відповідь.

Розгляд поданої заяви відповідно до Закону України «Про звернення громадян» не є порушенням прав позивача з боку відповідача.

Лист УДМС у Луганській області, з яким висловив незгоду позивач, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України. Сама по собі незгода позивача зі змістом відповіді не спростовує факт розгляду вказаного звернення в установленому законом порядку та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідача і задоволення позовних вимог щодо зобов`язання останнього видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року.

УДМС у Луганській області жодного рішення стосовно позивача не приймалось, вищезазначена відповідь, по своїй суті, має виключно інформаційний та роз`яснювальний характер, та не має для позивача ніяких правових наслідків, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для визнання дій УДМС у Луганській області та його відповіді протиправною, тому позов, на думку відповідача, задоволенню не підлягає.

Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17, відповідач зазначає, що дане посилання є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у вказаній постанові надано правову оцінку спірним правовідносинам, які не є тотожними спірним правовідносинам по даній справі.

Так, предметом спору у зразковій справі № 806/3265/17 є вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, а не оскарження відповіді про надання роз`яснень в порядку Закону України «Про звернення громадян» щодо підстав та переліку документів, необхідних для обміну паспорта, більш того, позивач має дійсний паспорт громадянина України та надав згоду на обробку його персональних даних під час оформлення даного паспорта.

Заява про видачу паспорта підтверджує волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Заява-анкета позивача від 14.06.2019 № 3426367 для внесення інформації до ЄДДР також підтверджує волевиявлення позивача щодо надання дозволу на обробку його персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки у зв`язку із оформленням ним паспорта громадянина України по причині непридатності паспорта для подальшого використання, в якій він просив внести до ЄДДР про нього відповідні відомості (персональні дані).

Враховуючи вищевикладене, позов позивача від 01.12.2021 носить формальний характер, складено на доводах постанови Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17, у вказаній постанові надано правову оцінку спірним правовідносинам, які не є тотожними спірним правовідносинам по даній справі.

Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17, слід наголосити на тому, що позивач, як і будь-який громадянин України, не позбавлений права вибору форми національного паспорта.

Відповідний вибір позивач зробив самостійно шляхом звернення із відповідними документами та формуванням заяви-анкети № 3426367 від 14.06.2019 для внесення інформації до ЄДДР щодо оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, який був виготовлений 09.07.2019, строком дії до 09.07.2029, та отриманий позивачем 16.07.2019.

На думку відповідача, відсутні законні підстави для зобов`язання УДМС у Луганській області видати позивачу другий паспорт громадянина України іншої форми, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також відповідач зазначив, що наказ МВС України від 13.04.2012 № 320 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», на який посилається представник позивача у позові втратив чинність з 17.04.2018 на підставі наказу МВС України від 01.03.2018 № 161, у зв`язку з чим, додаток 1 до даного наказу заява про видачу паспорта також є не чинною.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 4,5,6).

14.06.2019 позивач звернувся до органу Державної міграційної служби із заявою про обмін паспорту громадянина України у формі книжечки у зв`язку з його непридатністю для подальшого використання, також просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію щодо нього (арк. спр. 31).

09.07.2019 позивачем отримано паспорт у формі ID-картки (арк. спр. 4).

02.11.2021 позивач звернувся до начальника УДМС України в Луганській області із заявою довільної форми, в якій просив обміняти паспорт у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВР від 26.06.1992 № 2503 (арк. спр. 7).

Відповідач, розглянувши заяву в порядку Закону України «Про звернення громадян», листом від 16.11.2021 № 4401.3-14027/44.1-21, повідомив позивачу, що чинним законодавством України не передбачено обмін дійсного паспорта громадянина України у формі картки на паспорт громадянина України зразка 1994 року за бажанням особи, тому в УДМС у Луганській області відсутні законні підстави для обміну дійсного паспорта громадянина України. Оформлений на ім`я позивача паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм НОМЕР_1 , виданий органом № 4439, дата вдачі 09.07.2019, строком дії до 09.07.2029 є дійсним документом. Отже підстави для обміну паспорту відсутні (арк. спр. 9-10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон України №5492-VI), постановою Верховної Ради України "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон" від 26.06.1992 №2503-ХІІ (далі - Положення №2503-ХІІ), постановою Кабміну України "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України" від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок №302), постановою Кабміну України "Про затвердження Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи" від 29.11.2014 №669 (далі - Порядок №669).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з вимогами ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами ст.3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Відповідно до ст.22 Основного Закону права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У межах даної адміністративної справи судом встановлено, що позивач, як фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, звернулась до суду з позовом до територіального органу ДМС України, предметом якого є вимоги щодо неправомірної відмови відповідача в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, в порядку обміну паспорта громадянина України, непридатного для подальшого використання, у зв`язку з відсутністю порядку, що регулює правовідносини з обміну паспорта у вигляді ID-картки, на паспорт громадянина України у формі книжечки, та зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу, в порядку обміну паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, в порядку обміну паспорта громадянина України, непридатного для подальшого використання, без надання згоди на збір і обробку персональних даних позивача.

Вирішуючи даний спір, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що дана справа не є типовою по відношенню до зразкової справи №806/3265/17, оскільки спірні правовідносини в цій справі виникли щодо обміну паспорта у вигляді ID-картки на паспорт у формі книжечки, при попередньому надані позивачем згоди на збір та обробку персональних даних, що є відмінними від правовідносин, що були предметом розгляду Верховним Судом у вказаній зразковій справі.

Однак, суд зазначає, що висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові за результатами розгляду справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) від 19.09.2018 належить застосовувати в даній адміністративній справі, оскільки відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, визначені обставини, за наявності яких слід застосовувати норми матеріального права зазначені у справі №806/3265/17, зокрема, в частині встановлення факту ненадання позивачем згоди на збір і обробку її персональних даних та права особи на одержання паспорта у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" №5492-VI від 20.11.2012, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 (далі - Положення №2503) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" №302 від 25.03.2015 (далі - Постанова №302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено: з 01.01.2016 - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26.06.1992; з 01.11.2016 - оформлення, обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Відповідно до вимог п. 3 Постанови №302, прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється.

Постановою №302 також передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація, зокрема, як: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи. Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні дані особи.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2019 ОСОБА_1 подав до Центру надання адміністративних послуг заяву-анкету № 3426367 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку із обміном паспорта громадянина України, у зв`язку з непридатністю паспорта для подальшого використання (арк. спр. 31).

З поданої заяви-анкети вбачається, що позивачем надано згоду на внесення стосовно неї інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, а саме відцифрованих відбитків пальців рук.

Тобто, позивачем надано згоду на внесення стосовно себе інформації до Єдиного державного демографічного реєстру задовго до звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України у формі пластикової ID-картки, позивачу 09.07.2019 видано паспорт громадянина України серії № НОМЕР_1 , зі строком дії до 09.07.2029.

Зазначений паспорт виданий позивачу на підставі її особистого звернення (код територіального підрозділу - 4439) з наданням згоди на обробку її персональних і конфіденційних даних з метою оформлення паспорта громадянина України у формі пластикової картки типу ID-картки.

Слід зазначити, що у зв`язку з поданням позивачем заяви-анкети від 14.06.2019, ОСОБА_1 було присвоєно унікальний номер запису (УНЗР) в Єдиному державному демографічному реєстрі 890.

В межах даних спірних правовідносин, суд виходить з того, що ані Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII, ані Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №745), не встановлено зворотню процедуру обміну паспорта у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки (зразка 1994 року).

Також суд, зауважує, що паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_1 дійсний до 09.07.2029 є дійсним та придатним для використання.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI (далі - Закон №2297) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 Закону №2297 визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини 5, 6 статті 6 Закону №2297).

Тобто, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що використання позивачем паспорта громадянина України у формі ID-картки, при виготовленні якого нею було надано згоду на обробку персональних даних та присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.

Отже, з урахуванням встановленого факту надання позивачем згоди на обробку своїх персональних даних та внесення їх до ЄДДР, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу листом від 16.11.2021 № 4401.3-14027/44.1-21 в оформленні (обміні) та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, не допускав протиправних дій.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити обмін та видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, то вона також до задоволення не підлягає, оскільки для того, щоб зобов`язати відповідача вчинити певні дії, слід констатувати перед цим наявність в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій, відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця