Справа № 360/6625/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/6625/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 03 листопада 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якому позивач, з урахуванням уточнення від 17.11.2021 просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови, оформленої листом від 23.10.2021 № 1659/111/22- 2071, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, за період з 01.06.2016 по 30.09.2021, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня І2000 року № 2050-ІІІ;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, за період з 01.06.2016 по 30.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 по справі № 360/3964/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року.

Відповідно до роздруківки з додатку "Приват24" на ім`я позивача 30.09.2021 надійшли кошти у сумі 2558 грн 20 коп з приміткою "Зарплата, ГУНП в Луганській області".

Листом від 05.10.2021 позивачем запропоновано відповідачу здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01.06.2016 по день фактичної виплати індексації, 30.09.2021.

У відповідь на даний запит відповідач надав лист від 23.10.2021 № 1659/111/22-2021, яким відмовив у виплаті вказаної компенсації. Даний лист отримано позивачем на електронну пошту 25.10.2021. Позивач вважає відповідь протиправною, у звязку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 05.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 , - залишено без руху.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 02 грудня 2021 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надав відзив на позов (а.с.41-43).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17 (номер в ЄДРСР 72364727) та у справі № 522/5664/17 (номер в ЄДРСР 72364307), основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, компенсація втрати частини доходів може бути присуджена у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Тож визначальними обставинами для виплати компенсації є лише дати нарахування та виплати вказаних доходів.

Згідно рішення від 09.09.2021 Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/3964/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії: визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року включно; зобов`язано ГУНП в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року включно із застосуванням базового місяця - листопад 2015 року.

Зазначене судове рішення набрало чинності 12.10.2021. На виконання рішення від 09.09.2021 Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/3964/21 позивачу було нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року на загальну суму 2597,16 грн.

Платіжним дорученням № 5060 від 28.09.2021 на виконання рішення суду у справі № 360/3964/21 позивачу відповідачем було перераховано індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року.

В той же час компенсація передбачена у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам нарахованих доходів (стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням 1 строків їх виплати"). Оскільки в даному випадку нараховані (перераховані) позивачу кошти були виплачені у період, менший за один календарний місяць, відповідач вважає, що у даному випадку відсутні підстави для виплати компенсації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Позивачем 13.12.2021 через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 просить задовольнити позовні вимоги (а.с.50,51).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.7-10, 26-28).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 360/3964/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року включно;

зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 28 серпня 2017 року включно із застосуванням базового місяця - "листопад 2015 року".

Як слідує з матеріалів справи, платіжним дорученням №5060 від 28.09.2021, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 360/3964/21, відповідачем було перераховано позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 28.08.2017 в сумі 2558,20 грн, яку отримано позивачем 30.09.2021 (а.с.15,34,44,45).

05.10.2021 позивачем було подано заяву до відповідача щодо здійснення нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

Листом від 23.10.2021 №1659/111/22-2071 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для виплати компенсації (а.с.13,14,32,33).

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закону № 1282-ХІІ) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Статтями 2 та 4 Закону № 1282-ХІІ, зокрема, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами частини другої статті 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Тобто, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

В силу вимог статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-ІІІ).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Окрім того, використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Таким чином, враховуючи наявність факту невиплати позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 28.08.2017, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 по 28.08.2017 за весь час затримки виплати з 01.06.2016 по 30.09.2021; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 по 28.08.2017 за весь час затримки виплати з 01.06.2016 по 30.09.2021.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судом не вирішується питання про розподіл судового збору, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 по 28.08.2017 за весь час затримки виплати з 01.06.2016 по 30.09.2021.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення з 01.06.2016 по 28.08.2017 за весь час затримки виплати з 01.06.2016 по 30.09.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян