Справа № 320/5622/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2022 року м. Київ 320/5622/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови перерахувати та виплатити позивачу відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №2/3/1/490, виданої Київським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 по справі №320/7440/20 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а саме посадовий оклад - 4650,00 грн., оклад за військовим званням - 1340,00 грн., надбавка за вислугу років 45% - 2695,50 грн., надбавка за особливості проходження служби 65% - 5645,58 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 697,50 грн., надбавка за кваліфікацію 3% - 139,50 грн., премія 41% - 1906,50 грн.;
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити з 01.04.2019 пенсію позивачу відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №2/3/1/490, виданої Київським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 по справі №320/7440/20 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а саме посадовий оклад - 4650,00 грн., оклад за військовим званням - 1340,00 грн., надбавка за вислугу років 45% - 2695,50 грн., надбавка за особливості проходження служби 65% - 5645,58 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 697,50 грн., надбавка за кваліфікацію 3% - 139,50 грн., премія 41% - 1906,50 грн. та виплатити єдиним платежем недоотримані суми пенсії з врахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням суду від 04.01.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови перерахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №2/3/1/490, виданої Київським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 по справі №320/7440/20 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код: 22933548, адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) перерахувати та виплатити з 01.04.2019 пенсію ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення від 18.02.2020 №2/3/1/490, виданої Київським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 по справі №320/7440/20 з врахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Також, вказаним рішенням суду було вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код: 22933548, адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) на користь ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

05.01.2022 судом отримано заяву від представника позивача щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 12500,00 грн.

Вирішуючи питання щодо заявленого представником позивача клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Як вбачається з частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Так, статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої).

Відповідно до частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Абзацом 2 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат, враховуються: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також документи що підтверджують оплату наданих послуг.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, п.30). У пункті 269 рішення у цій справі Судом зазначено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа № 810/4749/15) вказав, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа № 826/856/18) зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд наголошує, що стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи позивачем надано наступні документи:

- копію договору про надання правової допомоги №058/20 від 28.05.2020 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олександра Травянко» в особі адвоката Травянко О.І.;

- копію додатка №3 від 22.04.2021 до договору про надання юридичних послуг №058/20 від 28.05.2020 відповідно до якого гонорар адвоката за представлення інтересів клієнта в суді першої інстанції складає 12500 грн.;

- копію акта приймання-передачі надання правничої допомоги №3 від 26.04.2021 до Договору про надання правничої допомоги від №058/20 від 28.05.2020;

- копію прибуткового касового ордеру №066/21 від 22.04.2021 до Договору про надання правничої допомоги від №058/20 від 28.05.2020.

Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 по справі №820/479/18, аналізуючи відповідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в частині відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи, зробив висновок, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Так, за приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Так, згідно Додатку №3 від 22.04.2021 до договору про надання правової №058/20 від 28.05.2020, наявного в матеріалах справи, а саме його пункту 1, позивачем та його представником було погоджено, що розмір гонорару останнього складає 12500,00 грн. та який є фіксованим і не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Варто зазначити, що Верховним Судом у вищезгаданій постанові від 10.06.2021 по справі №820/479/18 також було зроблено висновок про те, що в силу приписів статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, приймаючи до уваги правову позицію суду касаційної інстанції та зважаючи на викладені обставини, у суду відсутні підстави вважати, що адвокатом позивача при визначенні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги по даній адміністративній справі були враховані, у тому числі складність цієї справи та зокрема витрачений час, адже згідно касового ордеру від 22.04.2021 №066/21 позивачем фактично були понесені витрати на послуги його адвоката, у розмірі, визначеному в Додатку №3 від 22.04.2021 до договору №058/20 від 28.05.2020, але відповідний акт прийому-передачі наданої допомоги з калькуляцією погодинних витрат було складено та підписано сторонами договору лише 26.04.2021.

Разом з цим, як вбачається зі змісту вказаного акту (від 26.04.2021 №3), вартість витрат правничої допомоги адвоката позивача по даній адміністративній справі складала 2000,00 грн. за 1 годину роботи та включала в себе:

1. Консультацію з Клієнтом щодо його попередніх звернень до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для встановлення характеру спірних правовідносин; Вивчення заяви позивача від 17.03.2021 та листа відповідача від 13.04.2021; аналіз та підбір нормативно-правової бази для встановлення правової позиції, яка підлягатиме викладенню в позовній заяві.

Разом 2 години - 4000,00 грн.

2. Написання та подача адміністративного позову до суду, відповідачу з копіями всіх необхідних для розгляду справи документів; написання та подача аргументованої відповідні на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області при подачі відзиву відповідачем по справі.

Разом 4 години - 8000,00 грн.

3. Інші витрати (направлення листів Укрпоштою, канцелярія, копіювання документів) (згідно роз`яснень Верховного Суду по справі №753/23491/16 від 20.03.2019).

Разом - 500,00 грн.

Так, із наведеної калькуляції вбачається, що у суму заявлених витрат на правничу допомогу включено витрати, які пов`язані з досудовим врегулюванням спору та зокрема витрати, пов`язані з направлення листів службою поштового зв`язку, а також щодо придбання канцелярії та викопіювання документів.

Згідно висновків Верховного Суду викладених у постанові №753/23491/16 від 20.03.2019, посилання на яку міститься у вищевказаному акті, витрати на правову допомогу стягуються й у разі вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування.

Суд зазначає, що у калькуляцію витрат по даній адміністративній справі представником позивача включено послуги, які безпосередньо не пов`язані з судовим розглядом справи, оскільки такі послуги передували виникненню спірних правовідносин та складанню позовної заяви, а тому не підлягають компенсації.

При цьому, вивчення заяви листа позивача до відповідача та відповідь останнього на нього, консультація з клієнтом щодо його звернень до ГУ ПФУ у Київській області для встановлення характеру спірних правовідносин, аналіз та підбір нормативно-правової бази для встановлення правової позиції, яка підлягатиме викладенню в позовній заяві, написання та подача адміністративного позову до суду, відповідачу з копіями всіх необхідних для розгляду справи документів, написання та подача аргументованої відповіді на відзив відповідача, на думку суду не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви

Крім цього, згідно з актом прийому-передачі правової (правничої) допомоги з калькуляцією погодинних витрат, зазначені у його пунктах складові не містять чіткого розмежування витраченого часу на кожен із вказаних видів послуг.

В свою чергу, слід зазначити, що дана адміністративна справа є типовою, де в контексті спірних правовідносин вже існує усталена судова практика, на яку зокрема зроблено посилання позивачем у позовній заяві.

Більше того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, адвокат позивача вже неодноразово здійснював представництво та надавав правничу допомогу клієнтам-позивачам в аналогічних справах, зокрема у справах №№ 320/2662/21, 320/7515/21, 320/780/21, 320/12340/21 а отже останнім раніше вже здійснювався аналіз та підбір відповідної нормативно-правової бази та встановлювався характер спірних правовідносин, тотожній даній адміністративній справі.

Як наслідок, підсумовуючи викладене у сукупності, зважаючи на те, що дана справа є справою незначної складності, а розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), де понесення останніх також не було обґрунтовано у повному обсязі за відповідними складовими, з огляду на зазначене, суд робить висновок, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом даної справи у заявленому розмірі, а відтак, враховуючи пропорційність складових до витраченого часу адвокатом позивача, пов`язаних із розглядом даної адміністративної справи, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Постановити додаткове судове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код: 22933548, адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено та підписано: 11.01.2021.

Суддя Панченко Н.Д.