Справа № 400/10323/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 р. № 400/10323/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагаря В. С. за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю КВОРУМ-НАФТА, вул. Гречишникова, 52, м. Миколаїв, 54003,

до відповідача:Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, проспект Шевченка, буд. 15/1, м. Одеса, 65015,

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.09.2021 № 195/3400703,

Товариство з обмеженою відповідальністю КВОРУМ-НАФТА (далі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.09.2021 № 195/3400703.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що матеріали перевірки не містять будь-яких доказів порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР, що могло б свідчити про не ведення або неналежне ведення обліку товарних запасів. Крім того, для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених статтею 20 Закону № 265/95, контролюючий орган повинен довести, що позивач здійснювало реалізацію необлікованих товарів, що не було здійснено в ході проведення фактичної перевірки. В Акті фактичної перевірки не зазначено інформацію щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як того вимагає Інструкція 281/171/578/155, з огляду на що інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів не може вважатися достовірною, та відповідно і твердження акту перевірки про те, що підприємство реалізовувало паливно-мастильні матеріали, які не обліковані у встановленому законом порядку, не є доведеним.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти позову. Свої заперечення мотивує тим, що у позивача, як суб`єкта господарювання, була проведена фактична перевірка, в ході якої встановлені порушення Закону № 265/95. За наслідками перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосована фінансова відповідальність. Фактична перевірка проведена з дотриманням вимог податкового законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 29.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.11.2021 задоволено клопотання Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та призначено справу до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У період з 19.08.2021 по 20.08.2021 посадовими особами відповідача було проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС №18 ТОВ КВОРУМ-НАФТА, що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Красне, вул. Лиманська, 1Б, за результатами якої складено акт від 20.08.2021 №299/34-00-07-03/32938047.

В ході перевірки посадовими особами відповідача проведено зняття залишків пально-мастильних матеріалів (далі-ПММ), які знаходяться за місцем реалізації та/або зберігання на АЗС.

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ КВОРУМ-НАФТА порядку ведення обліку товарних запасів на складах та /або за місцем їх реалізації (АЗС №18 з магазином та кафетерієм за адресою Миколаївська область, Березанський район, с. Красне, вул. Лиманська, 1Б), а саме: при проведенні перевірки повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ПММ) виявлено надлишок ПММ: ДП-л-Євро5-ВО у кількості - 200,75 л. на суму 5614,9 грн., та Газу скрапленого у кількості 81,37 л. на суму 1432,1 грн. всього виявлено надлишку ПММ на загальну суму 7047 грн. за цінами реалізації.

Проведеною перевіркою встановлення порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95.

На підставі висновків акта перевірки, 23.09.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №195/3400703, яким на підставі статті 20 Закону № 265/95 до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 14094,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону №265/95, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно статті 20 Закону № 265/95, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Таким чином, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажі товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансового звіту, визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі-Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до пункту 2 статті 3 цього Закону, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 5 статті 8 цього Закону № 996-XIV передбачено, що підприємство, зокрема, самостійно визначає облікову політику підприємства, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського обліку), звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписанні бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно статті 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

У розділі V Закону № 265/95-ВР передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону № 265/95-ВР, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів.

Так, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) зобов`язані вести бухгалтерський облік, при цьому, облік товарних запасів на складах або за місцем їх реалізації їм слід вести згідно з П(С)БО 9 «Запаси». Ведення саме бухгалтерського обліку запасів підтверджує виконання пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

При цьому, застосування санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР виходячи із сфери його застосування, можливо до підприємства, яке не облікувало товар та реалізувало його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі №806/2402/16.

Перевіряючи правильність оцінки відповідачем обставин, за якими він визначив склад правопорушення, передбаченого пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР та наявність підстав для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 20 цього Закону, суд звертає увагу, що єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку, Міністерства палива та енергетики, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281/171/578/155). Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС- в одиницях об`єму.

Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Суд зауважує, що в акті перевірки від 20.08.2021 №299/34-00-07-03/32938047 (та додатку до нього) не зазначено, інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких, здійснювалось зняття фактичних залишків запасів (ТМЦ) на АЗС №18.

Відповідно до підпункту 4.2.2 пункту 4.2 Інструкції від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 об`ємна-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об`ємом, густиною та температурою. Об`єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах - цистернах, напівпричепах-цистернах). Границі відносної похибки методу не мають перевищувати: ± 0,5% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів від 100 т і більше; ± 0,8% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів до 100 т і відпрацьованих нафтопродуктів. Значення відносної похибки методу в конкретних випадках його застосування мають визначатись відповідно до ГОСТ 26976.

Згідно з підпунктом 4.2.5 пункту 4.2 Інструкції від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 об`ємним методом вимірюється лише об`єм нафтопродукту. Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються паливороздавальні колонки (ПРК) і оливороздавальні колонки (ОРК), що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози.

Під час реалізації споживачам світлих нафтопродуктів та олив споживачам на АЗС мають застосовуватись лише паливороздавальні колонки з допустимою відносною похибкою в умовах експлуатації в усьому діапазоні температур не гіршою, ніж ± 0,5% та оливороздавальні колонки з допустимою основною відносною похибкою не гіршою, ніж ± 1,0% з реєстраторами розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Об`єм нафтопродукту під час його відпуску власникам автомобільного транспорту вимірюється у режимах дистанційного і місцевого керування ПРК і ОРК. Для дистанційного керування ПРК і ОРК мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів. Місцеве керування ПРК і ОРК має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником суігарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив. Сумарний об`єм нафтопродуктів, відпущених через ПРК та ОРК, не може використовуватись для обліку маси нафтопродуктів.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією № 281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

В той же час, системний аналіз наведених норм права та встановлених обставин справи дає підстави для висновку, що зазначені у акті перевірки від 20.08.2021 №299/34-00-07-03/32938047 результати вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС №18 були здійснені з порушенням вимог Інструкції №281/171/578/155, з огляду на те, що в акті перевірки та в додатку до нього не зазначено інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як того вимагає вказана Інструкція, а відтак, інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів, які зазначені в додатку до акту перевірки "Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей)" не може вважатись достовірною, а відповідно і твердження контролюючого органу про те, що товариство реалізовувало паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, не є доведеним.

Положення діючого законодавства свідчать проте, що Інструкція №281/171/578/155 є спеціальним нормативним актом, який установлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів, і дотримання такого порядку є обов`язковим для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Як зазначає позивач, ним у законодавчо встановленому порядку ведеться облік товарів та здійснюється продаж лише тих товарів, які відображені у вказаному обліку. Зокрема, кожного місяця проводиться інвентаризація відповідно до вимог Інструкції №281/171/578/155, за результатами якої комісійним рішенням постійно діючої інвентаризації комісії Товариства, у разі виявлення надлишків нафтопродуктів, які перевищують похибку вимірювань, останні оприбутковуються у бухгалтерському обліку за ціною останнього надходження партії нафтопродуктів, водночас виявлені нестачі палива відшкодовуються за рахунок як матеріально-відповідальних осіб підприємства, так і за рахунок підприємства. На підтвердження чого позивачем надано зведену відомість про результати інвентаризації нафтопродуктів та газу на АЗС за перевіряємий період.

Так, у серпні 2021 року за результатами чергової інвентаризації зокрема на АЗС №18 було здійснено:

Списання кількості МПП за рахунок природного убутку: Бензин А-95-2,2 л.; БензинА-92 євро-2,26л.;

Оприбутковано надлишків: ДП євро - 207,5 л.; Газ - 105,6 л.;

Виявлено нестачі та відшкодовано за рахунок матеріально відповідальних осіб: Бензин А-95-809,67 л; Бензин А-92 євро- 456,95 л.

Таким чином, ті надлишки, які були зазначені в акті перевірки станом на 19.08.2021 року були раніше зафіксовані самим позивачем зведеною відомістю інвентаризації станом на 01.08.2021 ро та протоколом інвентаризаційної комісії №8 від 04.08.2021.

Суд вважає за доцільне також звернути увагу на те, що статтею 20 Закону № 265/95 передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

З вказаного слідує, що обов`язковою умовою для застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону №265/95, є факт реалізації необлікованих товарів (вручення їх покупцеві або надання в розпорядження), а розмір штрафних санкцій залежить від ціни фактично реалізованого товару, який не облікований належним чином.

Тобто, зазначена норма встановлює відповідальність лише за продаж необлікованих товарів.

В акті перевірки не встановлено факту реалізації нафтопродуктів на АЗС №18 без відображення в такому обліку та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного.

З огляду на те, що, жодних доказів щодо здійснення реалізації позивачем необлікованих товарів суду надано не було, тому суд вважає, що контролюючим органом протиправно застосовано до позивача штрафні санкції за реалізацію паливно-мастильних матеріалів, які не обліковано у встановленому порядку за місцем їх реалізації та зберігання.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі № 806/2402/16 та від 07.10.2020 у справі №806/2796/17.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що повідомлення-рішення №195/3400703 від 23.09.2021 на суму 14091,00 грн. не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 143, 241-246, 250-251, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю КВОРУМ-НАФТА (вул. Гречишникова, 52, м. Миколаїв, 54003, ) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (проспект Шевченка, буд. 15/1, м. Одеса, 65015, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 23.09.2021 року №195/3400703 про застосування штрафних санкцій у сумі 14094,00 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань івденного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (проспект Шевченка, буд. 15/1, м. Одеса, 65015, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КВОРУМ-НАФТА (вул. Гречишникова, 52, м. Миколаїв, 54003, ) судовий збір у сумі 2270 грн., сплачений платіжним дорученням №2414 від 27.10.2021 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. С. Брагар