Справа № 200/10/22
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

10 січня 2022 р. Справа №200/10/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про: визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн., стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн., стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертаючись з даним позовом просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн., стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона звернулась до відповідача виплатити заборгованість з пенсії, але відповідач проігнорував її вимогу. Позивач наголошує, що вона має заборгованість по виплаті пенсії за період 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у сумі 76417,17 грн. Позивач вважає, що відповідач протиправно не виплатив їй заборгованість з пенсії, що є порушенням вимог чинного пенсійного законодавства України.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі №200/11880/20-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягали у припиненні нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість яка виникла з 01.10.2017 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили 01.03.2021 року, у зв`язку з чим 04.03.2021 року позивачу був виданий виконавчий лист.

Згідно довідки про розмір нарахованої та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року встановлено, що позивачу за період з жовтня 2021 року по березень 2021 року нараховано пенсію в розмірі 76417,17 грн.

Як вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини виникли з приводу невиплати відповідачем нарахованої на підставі рішення суду суми пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 N18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 N11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі № 200/11880/20-а є обов`язковим до виконання на всій території України.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст.383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

З адміністративного позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із діями та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області під час виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року у справі № 200/11880/20-а.

Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованості з пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року - є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі № 200/11880/20-а.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору.

Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, від 03 квітня 2019 року по справі № 820/4261/18, від 21.12.2020 по справі № 440/1810/19.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмові у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн., стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн., оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Суд зазначає, що ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 14, 170, 243, 248, 287, 294, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн., стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.10.2017 року по 31.03.2021 року у розмірі 76417,17 грн.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Суддя В.В. Олішевська