Справа № 420/20891/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом (а.с.1-5) звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому позивачка просить:

визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ №27 від 17.08.2021р про відмову в перерахунку пенсії;

зобов`язати ГУ ПФУ призначити їй ОСОБА_1 , з моменту звернення 06.08.2021 року, пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум з 06.08.2021 року.

Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона з 11.10.2018 року отримує пенсію за вислугу років та 07.06.2021 її пенсію було автоматично перераховано, однак розмір пенсії залишився незмінним. 07.04.2021 їй виповнилось 60 років, при цьому її страховий стаж склав 44 роки 3 місяці 14 днів, що є достатнім, на її думку, для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 (далі Закон №1058).

06.08.2021 року вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії, та просила здійснити розрахунок її пенсії з урахуванням порядку передбачено ст. 40 Закону №1058, однак у ГУ ПФУ рішенням №27 від 17.08.2021р. відмовило в перерахунку пенсії та зазначило, що у відповідності до п. 3 ст. 45 розділу VI «Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у солідарній системі. Призначення, перерахунок та виплата пенсій», згідно Закону №1058, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Позивачка вважає таке рішення відповідача протиправним, а тому з метою захисту своїх прав звернулася до суду.

Також позивачка посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №876/5312/17, вважає, що він підлягає застосування у її спірних правовідносинах з відповідачем.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у строк не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження (а.с.67)

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що 07.06.2021 позивачку переведено з пенсії за вислугу років по Закону України «Про пенсійне забезпечения» №1788 (далі Закон №1788) на пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Позивачці призначено пенсію за віком та здійснюється виплата з 07.06.2021 по даний час з урахуванням 44 роки 5 місяців та 19 днів її трудового стажу, та розмір пенсії становить 4 021,86 грн. Пенсію позивачу призначено вперше саме 01.10.2018 із застосуванням показника середнього заробітку по Україні за (2016-2017 р.) проіндексованого на 1,17 та на 1,11- 5377,90 з урахуванням індивідуального коефіціенту пенсіонера 1,66859.

Представник відповідача також зазначає, що при переведенні з одного виду пенсії на інший, за бажанням особи, може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

На думку представника ГУ ПФУ позивач посилково вважає, що призначення пенсії з 07.06.2021 року є саме призначенням пенсії вперше, оскільки вперше пенсія позивачці призначена з 11.10.2018 року, отже призначення пенсії за віком 07.06.2021 є переходом з одного виду пенсії на інший.

При обчисленні пенсії позивачки за віком, згідно Закону №1058, врахована середня заробітна плата за 2016-2017 роки (за останні 3 роки, що передували призначенню пенсії - 11.10.2018), із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,17, 1,11, 1,11, відповідно до постанови КМУ від 20.02.2019 №124 (із змінами)- 5 377, 90 грн, що передбачено п. 4-3 розділу XV Закону. Для застосовування середньомісячного заробітку, обчисленого згідно з ч. 2 ст. 40 Закону на думку представника відповідача законні підстави відсутні.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 17-10).

Відповідно до розрахунку призначення пенсії 11.10.2018 позивачці призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику установи охорони здоров`я (а.с.19).

Згідно з розрахунком перерахунку пенсії позивачки 07.06.2021 пенсію ОСОБА_1 перераховано на пенсію за віком (а.с. 20).

06.08.2021 позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком з 07.04.2021 (дата набуття нею 60 років) із застусуванням показника середньої зарплати за три роки, які передують виходу на пенсію 9118,81 (а.с.21).

17.08.2021 року ГУ ПФУ прийнято рішення №27, яким відмовлено позивачці в перерахунку пенсії. В оскаржуваному рішенні зазначено, що у відповідності до п. 3 ст. 45 розділу VІ 2Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у солідарній системі. Призначення перерахунок та виплата пенсій» згідно Закону №1058, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно оскаржуваного рішення, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності иа пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід) визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону для призначения пенсії.

Відповідачем вказано, що таким чином право на перерахунок із застосуванням показника середньої заробітної плати - 9118.81 грн - відсутнє (а.с. 24).

Позивач не погодився з рішенням про відмову у перерахунку пенсії та звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами України №1788 та №1058.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас, ч.3 ст.45 Закону №1058 установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Між тим, позивацчі була призначена пенсія з 11.10.2018 року за Законом №1788 за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, тобто пенсія була призначена за іншим законом та інших підстав. При досягненні пенсійного віку та наявності страхового стажу позивач набула права на призначення пенсії за віком.

Посилання відповідача у відзиві, що у даному випадку відбувається не призначення пенсії, а перехід на інший вид пенсії є неспроможним та не грунтується на положеннях законодавтва.

При цьому суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у потсанові від 31.10.2018 року по справі №876/5212/17 в силу приписів ч.2 ст.242 КАС України, якою визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року по справі №876/5212/17 зазначила, що Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058 - ІV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст.45 Закону №1058 - ІV.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 - ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року по справі №876/5212/17 вказала, що Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058 - ІV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст.45 Закону №1058 - ІV. ВеликаПалата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15).

Враховуючи викладене правовим висновком по даній справі №420/2089/21 є наявність у позивача ОСОБА_1 права на призначення пенсії за віком по досягненню нею 60 років із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком.

Відповідно є необгрунтованим та протииправним застосування відповідачем при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2016-2017 роки.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин. Суд по даній справі дійшов висновку про неправомірність оскаржуваного рішення, але враховуючи, що судом також встановлено, що з оскаржуваного рішення не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії позивачу, суд вважає необхідним при вирішенні даної справи застосувати положення п.4 ч.2 ст.245 КАС України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача №27 від 17.08.2021року та зобов`язання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 16.08.2021 року (вх№20251/8).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи надати учасниками справи докази щодо спірних правовідносин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 800,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №27 від 17.08.2021р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019 та 2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 16.08.2021 року (вх№20251/8).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати за сплату судового збору в розмірі 800,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва