Справа № 640/16595/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року м. Київ № 640/16595/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні, без виклику сторін, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) Національної поліції України;

2) Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції

України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі по тексту - відповідач 1, Нацполіція України), Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі по тексту - відповідач 2, Ліквідаційна комісія) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача 1 в частині незарахування позивачу до вислуги років на пільгових умовах періоду проходження служби на посадах: оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 01 квітня 2005 року по 14 травня 2006 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС у Донецькій області (з 14 травня 2006 року по 03 грудня 2017 року), старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 03 грудня 2007 року по 17 січня 2012 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС у Донецькій області (з 17 січня 2012 року по 11 березня 2013 року), заступника начальника відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 11 березня 2013 року по 31 липня 2013 року), заступника начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 31 липня 2013 року по 31 жовтня 2014 року) з розрахунку один місяць за півтора місяці служби;

- зобов`язати відповідача з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» зарахувати позивачу вислугу років на пільгових умовах період проходження служби на посадах: оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 01 квітня 2005 року по 14 травня 2006 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС у Донецькій області (з 14 травня 2006 року по 03 грудня 2017 року), старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 03 грудня 2007 року по 17 січня 2012 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС у Донецькій області (з 17 січня 2012 року по 11 березня 2013 року), заступника начальника відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 11 березня 2013 року по 31 липня 2013 року), заступника начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 31 липня 2013 року по 31 жовтня 2014 року) з розрахунку один місяць за півтора місяці служби;

- визнати протиправними дії відповідача 1 в частині незарахування позивачу до вислуги років вислугу років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року один місяць за три місяці;

- зобов`язати відповідача 1 обчислити позивачу вислугу років з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» із зарахуванням до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області у період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року - один місяць за три місяці;

- зобов`язати відповідача 2 оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із зарахуванням йому до вислуги років на пільгових умовах:

1) періоду проходження служби на посадах оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 01 квітня 2005 року по 14 травня 2006 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС у Донецькій області (з 14 травня 2006 року по 03 грудня 2017 року), старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 03 грудня 2007 року по 17 січня 2012 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС у Донецькій області (з 17 січня 2012 року по 11 березня 2013 року), заступника начальника відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 11 березня 2013 року по 31 липня 2013 року), заступника начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 31 липня 2013 року по 31 жовтня 2014 року) з розрахунку один місяць за півтора місяці служби;

2) часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області у період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року - один місяць за три місяці.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у зв`язку з наявністю на дату звернення до відповідача 1 із заявою про підготовку та подання документів для призначення пенсії загального стажу більш ніж 24 роки, який включає стаж, що зараховується на пільгових умовах, що є достатнім для призначення пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/16595/21 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Ліквідаційна комісія не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки стаж роботи в поліції склав на дату звільнення зі служби 16 років 02 місяці 06 днів, вислуга років на пільгових умовах - 12 років 00 місяців 12 днів, чого недостатньо для призначення пенсії, оскільки відповідно до положень законодавства для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі (не менше 24 календарних років); оскільки положення Порядку №393 суперечать положенням Закону України №2262-ХІІ, застосуванню підлягає саме закон як акт вищої юридичної сили. Додатково зазначено, що наказ Департаменту від 21 лютого 2019 року №52 о/с «По особовому складу», яким, на думку позивача, невірно встановлено йому вислугу років, є діючим, що унеможливлює у будь-який інший спосіб провести розрахунок показника вислуги років позивача у поліції.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що пільгове забезпечення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема і постановою №393; можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, визначеної у законодавчому порядку.

Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Нацполіція України не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права та пропущено строк звернення до суду, оскільки позивач мав би оскаржити наказ про звільнення, в якому не встановлено вислугу років для призначення пенсії та який є актом індивідуальної дії у відношенні позивача в межах спірних відносин.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем 1 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, мотивоване тим, що позивач дізнався про порушення його прав та законних інтересів в момент отримання наказу ДЗЕ НПУ від 26 вересня 2018 року №240 о/с, який є основним документом, що встановлює вислугу років відносно позивача, який позивач отримав 05 жовтня 2018 року та протягом 2 років не оскаржував.

З приводу поданого відповідачем 1 клопотання про залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язується з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отримавши лист Нацполіції України від 13 квітня 2021 року №312/48-2021 щодо відмови оформити та подати документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років, позивач 14 червня 2021 року звернувся до суду із позовом.

Відтак, саме з моменту отримання листа про відмову у перерахунку допомоги від 13 квітня 2021 року №312/48-2021 слід обраховувати початок перебігу строку звернення до суду з позовом. Тому, за вказаних обставин, шестимісячний строк звернення до суду не вважається пропущеним.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача та залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 26 вересня 2018 року №240 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 16 років 02 місяці 06 днів; вислуга років на пільгових умовах - 12 років 00 місяців 12 днів.

Листом Нацполіції України від 13 квітня 2021 року №312/48-2021 на звернення позивача повідомлено, що відповідно до наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 26 вересня 2018 року №240 о/с «По особовому складу» вислуга років позивача у календарному обчисленні на день звільнення становить 16 років 02 місяці 06 днів, у зв`язку з чим для оформлення та подачі документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років немає законних підстав.

Вважаючи такі дії відповідача 1 щодо відмови позивачу у підготовці та поданні документів до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини у рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява №11932/02) зазначено «Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11), «C.G. та інші проти Болгарії» (заява №1365/07)».

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах від 11 квітня 2013 року «Вєренцов проти України» (заява №20372/11), від 15 листопада 1996 року «Кантоні проти Франції» (заява №17862/91).

Умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років; особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їхню професійну працездатність.

У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 3 Постанови №393, що не заперечується сторонами у справі.

Приписами статті 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, поліцейським. Указана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Аналогічні висновки містяться у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а та у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №812/1100/17.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначені Законом України № 2262-XII.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України №2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (частина перша статті 1-1 Закону України №2262-ХІІ).

У відповідності до пункту «б» частини першої статті 1-2 Закону України №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України №2262-ХІІ передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Положеннями статті 17-1 Закону України №2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови №393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Підпунктами «а», «в» пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

а) один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

в) один місяць служби за півтора місяця - у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 листопада 2007 року №431 затверджено Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, відповідно до якого до посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби віднесено, зокрема, посади оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого, заступника начальника відділу в управліннях (відділах, відділеннях) боротьби з організованою злочинністю.

Постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року № 3720-ХІІ затверджено Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - Постанова № 3720).

Згідно підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Постанови № 3720 стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки-витягу за обліками інформаційно-телекомунікаційної системи «ІПНП» позивач проходив службу в ОВС на посадах рядового та старшого начальницького складу міліції з 19 червня 2003 року по 06 листопада 2015 року; у період з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2015 року займав посади оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, заступника начальника відділу, заступника начальника сектору, віднесені до Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.

Довідками про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 03 червня 2019 року №272/Л8 та від 31 жовтня 2018 року №12670/39/04-2018 підтверджується, що позивач у період з 07 квітня 2014 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Наведене в сукупності свідчить про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

В свою чергу, слід наголосити, що основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Можливість пільгового обчислення періоду проходження служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою №393.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а та у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, в яких зазначено, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких підстав, при розгляді даної адміністративної справи суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених у вказаних вище постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить висновку, що стаж служби на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, заступника начальника відділу, заступника начальника сектору з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби та часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області у період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року з розрахунку один місяць за три місяці має бути зарахований до його календарної вислуги років.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача 1 в частині незарахування позивачу пільгової вислуги років до календарної та до стажу служби в поліції з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби, незарахування позивачу до вислуги років вислугу років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року один місяць за три місяці та зобов`язання відповідача 1 зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за вказані періоди служби та за період участі в антитерористичній операції.

Згідно пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року, на уповноважений структурний підрозділ ГУНП покладено обов`язок оформлення усіх необхідних документів, подання про призначення пенсії (згідно додатку 2), і направлення заяви з такими документами до органу, що призначає пенсію, в даному випадку - ГУ ПФУ в м. Києві.

Відтак, повноваження відповідача 2 у спірних правовідносинах зводяться лише до перевірки документів (розрахунку стажу), підготовки подання та передачі заяви позивача з підготовленими документами до органу, що призначає пенсію.

Зі змісту пункту 12 вказаного Порядку також вбачається, що уповноважений структурний підрозділ ГУНП готує і подає до органу ПФУ своє подання щодо призначення пенсії. Отже, законодавством передбачено алгоритм дій уповноваженого структурного підрозділу ГУНП в частині підготовки і направлення документів, які стосуються призначення чи не призначення особі пенсії, з відображення своєї позиції у поданні, яке готує цей підрозділ.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що якщо відповідач 2 дійшов висновку про відсутність підстав для призначення пенсії позивачеві за вислугу років, він повинен був висловити свою позицію у поданні, яке зобов`язаний направити разом з заявою та іншими документами до органу пенсійного фонду.

Пунктом 14 вказаного Порядку передбачено, що розгляд питання про призначення пенсії та прийняття рішення з даного питання приймає орган, що призначає пенсії - тобто орган ПФУ, а не відповідач.

Пункт 17 Порядку регламентує, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними документами орган, що призначає пенсії, розглядає подані документи та приймає рішення.

Пункт 18 Порядку встановлює, що рішення щодо призначення пенсії оформляється розпорядження органу, що призначає пенсії, тобто ПФУ.

Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що відповідачем 2 всупереч зазначеним вище нормам законодавства, прийнято протиправне рішення про відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачеві, внаслідок чого мала місце протиправна бездіяльність, яка полягала у не скеруванні до органів ПФУ заяви останнього з відповідними документами для призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача 2, суд дійшов до висновку щодо зобов`язання відповідача 2 оформити всі необхідні документи та подання про призначення позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направити вказані документи до органу пенсійного фонду та задоволення позовних вимог у цій частині.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачами не доведено правомірність вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) в частині незарахування ОСОБА_1 пільгової вислуги років до календарної та до стажу служби в поліції з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби, незарахування позивачу до вислуги років вислугу років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року один місяць за три місяці.

3. Зобов`язати Національну поліцію України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби та за період участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року один місяць за три місяці.

4. Зобов`язати Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) оформити всі необхідні документи та подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направити вказані документи до органу пенсійного фонду.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Аверкова