Справа № 360/7488/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7488/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач), в інтересах якого звернулась Адвокат Кузнецова Ганна Петрівна (далі представник позивача), до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області (далі також відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 нарахованої одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у сумі 82824,00 гривень;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у сумі 82824,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача, до якого подавалась заява про продовження раніше призначених страхових виплат.

Відповідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серія 10 ААА № 099256 ступінь втрати працездатності позивача становить 25% з 01.07.2014 по 01.07.2016.

Заборгованість зі щомісячних страхових виплат відсутня, відповідач її сплатив повністю.

Позивачу не сплачено нараховану одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності, яку нараховано постановою від 28.10.2014 №1207/12612/12612/2 відділення ВД Фонду в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області.

Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо несплати нарахованої одноразової страхової виплати та просить стягнути нараховану, але не виплачену одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у сумі 82824,00 грн.

29.11.2021 ухвалою суду позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області позовних вимог не визнало, про що 21.12.2021 надало відзив на позовну заяву від 20.12.2021 №5499/10-1 (арк. спр. 29-32) у якому заперечував проти позовних вимог з огляду на таке.

Позивач з 01.07.2014 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні Луганської області, де і повинен отримувати страхові виплати.

Пунктом 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затвердженого Постановою № 595 (далі- Тимчасовий порядок) визначено, що унаселених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Пунктом 8 Тимчасового порядку, закріплено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року N 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати.

Згідно пункту 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселились з тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови призначення одноразової допомоги потерпілим від нещасного випадку на виробництві до 01.10.2018 визначався положеннями Порядку № 24, а з 01.10.2018 Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування України № 11 від 19.07.2018.

Для призначення одноразової допомоги до робочого органу виконавчої дирекції Фонду подаються заява потерпілого про призначення одноразової допомоги та документи, що підтверджують право особи, на ці виплати, визначені п. 3.1 Порядку №24 або п. 3.1. розділу 3 Порядку №11 від 19.07.2018.

Потерпілий ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа із заявою про призначення одноразової страхової допомоги у разі стійкої втрати професійної працездатності з наданням всіх документів, що підтверджують його право на цю виплату, до відділень Управління, розташованих на території підконтрольній українській владі, не звертався.

Про наявність постанови «Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності» від 28.10.2014 № 1207/12612/12612/2, винесеної Відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території, Управлінню стало відомо лише з отриманої 07.12.2021 позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності від 20.11.2020, до якої було додано копію даної постанови. Дана постанова позивачем Управлінню не надавалась. У базі даних «Реєстр потерпілих» відомості про прийняття відділенням, виконавчої дирекції Фонду в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області постанови «Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності» від 28.10.2014 № 1207/12612/12612/2 відсутні.

Відповідач зазначає, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 зазначеного Закону, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, постанова «Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності» від 28.10.2014 № 1207/12612/12612/2, винесена Відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області, яке розташовано та діє на непідконтрольній українській владі території є недійсною та не може створювати правових наслідків.

На підставі викладеного, враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа із заявою про призначення одноразової страхової допомоги у разі стійкої втрати професійної працездатності з наданням всіх документів, що підтверджують його право на цю виплату, до відділень Управління, розташованих на території підконтрольній українській владі, не звертався, його позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати йому одноразової страхової виплати протиправною та зобов`язання відповідача здійснити одноразову страхову виплату, є необґрунтованими та передчасними.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ), є громадянином України та внутрішньо переміщеною особою, що підтверджено інформацією, зазначеною в паспорті громадянина України, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 3, 5), довідці від 12.12.2014 № 95009031 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (арк. спр. 6).

Відповідно до довідки МСЕК серія 10 ААА № 099256 ОСОБА_1 08.07.2014 встановлено стійку втрату працездатності - 25% з 01.07.2014 по 01.07.2016 (арк. спр. 4).

21.05.2021 представник позивача звернулась до відповідача із адвокатським запитом в якому зазначила, що потерпілому ОСОБА_1 нараховано, але не виплачено одноразову страхову виплату в разі стійкої втрати працездатності у розмірі 82 824,00 грн. З метою захисту прав і законних інтересів ОСОБА_1 просила повідомити про строк нарахованої, але невиплаченої заборгованості у розмірі 82 824,00 грн (арк. ср. 8).

У відповідь на запит, відповідач листом від 03.06.2021 № 2553/02-3 повідомив, що згідно даних бази даних «Реєстр потерпілих» ЄІАС нарахування одноразової страхової виплати ОСОБА_1 не проводилось, що підтверджується копіями роздруківок інформації з бази даних «Реєстр потерпілих». Підставою для фінансування раніше нарахованих, але не виплачених страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) є заборгованість по відділенням, які залишились на непідконтрольній українській владі території та що відображені в даних бухгалтерського обліку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Луганській області. Нарахування одноразової страхової виплати потерпілому ОСОБА_1 в даних бухгалтерського обліку не відображено, в зв`язку з цим підстави для проведення виплат одноразової страхової виплати потерпілому відсутні. Як внутрішньо переміщена особа із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у разі стійкої втрати працездатності потерпілий не звертався (арк. спр. 9).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

В Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина». Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: «перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою» (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Статтею 173 Кодексу законів про працю України регламентовано, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105-XIV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини сьомої статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат у період виникнення спірних правовідносин встановлювався Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України N 24 від 27.04.2007 р. (далі - Порядок №24).

Відповідно до п.1.6 Порядку №24 справа про страхові виплати потерпілого повинна формуватися за його бажанням в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням роботодавця або за місцем проживання потерпілого. Обраний за місцезнаходженням роботодавця або за місцем проживання потерпілого робочий орган здійснює перерахування та проведення страхових виплат потерпілому.

Позивач з 01.07.2014 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні Луганської області.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України". Прийняття вищевказаного Указу Президента зумовило проведення антитерористичної операції на сході України у Луганській та Донецькій областях.

07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову за № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» (далі - Постанова № 595), відповідно до п. 3 якої, бюджетні установи, підприємства та організації, що належать до сфери управління Міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, місцевих державних адміністрацій, повинні до 1 грудня 2014 р. переміситись з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Згідно додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 №1085-р місто Краснодон Луганської області (наразі - Сорокине) віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відділення у м. Краснодон, не перемістилось на підконтрольну українській владі територію. Справи страхувальників, які знаходились на обліку у даному відділенні та всі інші документи залишились у приміщенні даного відділення у місті Сорокине.

У лютому 2015 року позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою про виплату раніше призначеної страхової виплати за період, в якому не проведено платежі відділенням у м. Краснодон, та продовження страхової виплати.

Порядок та умови призначення одноразової допомоги потерпілим від нещасного випадку на виробництві до 01.10.2018 визначався положеннями Порядку № 24, а з 01.10.2018 Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування України № 11 від 19.07.2018 (надалі - Порядок №11 від 19.07.2018).

Згідно пункту 3.1. Порядку №24 для призначення одноразової допомоги до робочого органу виконавчої дирекції Фонду подаються наступні документи: 1) заява потерпілого про призначення страхових виплат; 2) акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався); 3) акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався); 4) акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено); 5) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання); 6) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності; 7) довідка про середню заробітну плату (доход); 8) копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчені страхувальником або підписом працівника робочого органу виконавчої дирекції Фонду при пред`явленні оригіналу; 9) довідка про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок); 10) довідка будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів або пансіонату для ветеранів війни та праці про розмір вартості утримання потерпілого в ньому; 11) протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства, а у разі, якщо вона не створена на підприємстві, комісії з питань вирішення спорів при робочих органах виконавчої дирекції Фонду про відсоток зменшення розміру одноразової допомоги потерпілому на виробництві (у разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров`я настало не лише з причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення застрахованою особою нормативних актів про охорону праці).

Положення п. 3.1. розділу 3 Порядку №11 від 19.07.2018 також містять зазначені вище умови призначення одноразової допомоги.

Відповідно до п.1 розділу 2 Порядку 20, що діяв до 28.12.2018, страхові виплати призначаються робочими органами виконавчої дирекції Фонду за наявності необхідних документів, що підтверджують право особи, яка тимчасово переміщена, на ці виплати, відповідно до цього Порядку за місцем її фактичного проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік.

Згідно з п.2.1 розділу 2 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України №27 від 12.12.2018, який набрав чинності 28.12.2018 страхові виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються робочим органом виконавчої дирекції Фонду або його відділенням за місцем фактичного проживання (перебування) за наявності документів, передбачених Порядком № 11 від 19.07.2018, та копії довідки про взяття на облік і рішення Комісії.

Так, відповідно до постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Краснодоні та Краснодонському районі від 28.10.2014 № 1207/12612/12612/2 та даних «Реєстру потерпілих» ЄІАС вбачається, що позивачу було призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у сумі 82824,00 грн, разом даних про нарахування вказаної допомоги матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 із заявою про призначення одноразової страхової допомоги у разі стійкої втрати професійної працездатності до відділення в Станично-Луганському районі та інших відділень Управління, розташованих на території, підконтрольній українській владі, не звертався.

Відтак, в задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача щодо невиплати йому одноразової страхової виплати протиправною та стягнення з відповідача одноразової страхову виплату слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 7-9, 19, 20, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця