Справа № 160/16136/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 січня 2022 року Справа №160/16136/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №160/16136/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "БУС" до відповідача-1 - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідача-2 - Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "БУС" до відповідача-1 - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідача-2 - Державної податкової служби України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: №2713610/43932372 від 01.06.2021, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №1 від 01.04.2021 року; №2713611/43932372від 01.06.2021, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №3 від 16.04.2021 року; №2713609/43932372 від 01.06.2021, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №5 від 30.04.2021 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: №1 від 01.04.2021 року, №3 від 16.04.2021 року, №5 від 30.04.2021 року датою їх фактичного отримання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року позов було задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області №2713610/43932372 від 01.06.2021 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №1 від 01.04.2021 року, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «БУС»» (вул.Новобудівельна, буд.5А, м.Дніпро, 49089; ) та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну від 01.04.2021 року №1, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «БУС»» (вул.Новобудівельна, буд.5А, м.Дніпро, 49089; ), датою її фактичного отримання; визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області №2713611/43932372 від 01.06.2021 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №3 від 16.04.2021 року, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «БУС»» (вул.Новобудівельна, буд.5А, м.Дніпро, 49089; ) та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну від 16.04.2021 року №3, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «БУС»» (вул.Новобудівельна, буд.5А, м.Дніпро, 49089; ), датою її фактичного отримання; визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області №2713609/43932372 від 01.06.2021 року про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №5 від 30.04.2021 року, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «БУС»» (вул.Новобудівельна, буд.5А, м.Дніпро, 49089; ) та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну від 30.04.2021 року №5, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «СК «БУС»» (вул.Новобудівельна, буд.5А, м.Дніпро, 49089; ), датою її фактичного отримання; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, буд.17-а, м.Дніпро, 49600; код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «БУС»» (вул.Новобудівельна, буд.5А, м.Дніпро, 49089; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн. та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд.8, м.Київ, 04053; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «БУС»» (вул.Новобудівельна, буд.5А, м.Дніпро, 49089; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн.

До суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, розглянувши подану заяву представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч.2 ст.252 КАС України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною 1 ст.143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Так, згідно із ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст.132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст.139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Матеріалами справи підтверджується, що з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з Адвокатським об`єднанням «Коваленко та партнери» договір про надання правової (правничої) допомоги №3008/1 від 30.08.2021р.

Згідно п.3.1 Договору, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначаються сторонами додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Додатковою угодою №1 від 30.08.2021р. сторони погодили вартість надання деяких послуг у наступних розмірах:

- Аналіз законодавства, що стосується предмета спору, дослідження судової пракрити - 2000,00 грн.;

- Збирання та аналіз документів, які можуть бути використані як докази у справі - 2000,00 грн.;

- Підготовка та складання позовної заяви та підготовка копій документів до позовної заяви відповідно до кількості сторін та подання позову до суду - 6000,00 грн.

Актом приймання-передачі наданих послуг №1/0809 від 08.09.2021р. сторони підтвердили надання Бюро послуг (правову допомогу) вартістю 10000,00 грн., а саме:

- Аналіз законодавства, що стосується предмета спору, дослідження судової пракрити - 5 годин, ціна - 2000,00 грн.;

- Збирання та аналіз документів, які можуть бути використані як докази у справі - 5 годин, ціна - 2000,00 грн.;

- Підготовка та складання позовної заяви та підготовка копій документів до позовної заяви відповідно до кількості сторін та подання позову до суду - 10 годин, ціна - 6000,00 грн.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 вересня 2018 року у справі №826/14072/17.

Таким чином, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Також, до матеріалів справи, в підтвердження виконання вказаного договору, надано платіжне доручення №82 від 03.09.2021р., з якого встановлено, що позивачем перераховано на рахунок АБ «Коваленко та Партнери» АБ суму в розмірі 10000 грн. з призначення платежу вказано: оплата згідно рахунку №3008/1 від 30.08.2021р.

Оцінюючи зміст вказаного позову обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та значенню справи, суд вважає, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, є справою незначної складності та наявна установлена практики з вирішення цієї категорії спорів, в тому числі за позовами при наданні правової допомоги саме АБ «Коваленко та Партнери», у зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співрозмірності.

З огляду на зазначене, підстави для ухвалення додаткового судового рішення у справі відсутні, тому заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.44, 143, 248, 252, 256, 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко