Справа № 560/1124/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1124/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

10 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.11.2020 №Ф-9384-13/У.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.07.2021 позов задоволено.

06.07.2021 представника позивача подав до Хмельницького окружного адміністративного суду заява про стягнення витрат на правову допомогу, в якій він просив суд:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі №560/1124/21;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень за правничу (правову) допомогу під час розгляду Сьомим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 про повернення позовної заяви у справі №560/1124/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.11.2020 №Ф-9384-13/У;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 7000 (сім тисяч) гривень за правничу (правову) допомогу під час розгляду Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі №560/1124/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.11.2020 № Ф-9384-13/У.

Додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2021 вказану заяву задоволено частково, ухвалено додаткове судове рішення, яким:

- стягнуто з Головного управління ДПС у Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн, що становить вартість послуг по справі №560/1124/21 та судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду в сумі 2270,00 грн на користь ОСОБА_1 ;

- відмовлено в решті заявлених вимог.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням в частині відмови у задоволенні вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2021 скасувати, прийняти нове додаткове рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що розмір гонорару адвоката на рівні 7000 грн зафіксований в договорі про надання правничої допомоги та додатковими угодами №1 та №2 до такого договору. Вказано про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо неспівмірності вартості послуг з надання правничої допомоги, неподання відповідачем клопотання зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Щодо фактичної сплати гонорару зауважив, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню незалежно від того чи їх фактично сплачено, до того ж послуги надані згідно додаткової угоди №2 від 16.02.2021 у сумі 4000 грн вже були сплачені на момент подання заяви про стягнення судових витрат.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Також звернув увагу на неспівмірність заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу із складністю даної справи.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат, згідно ч. 7 ст. 134 КАС України, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зазначає, що принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч.6 ст.134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №640/15803/19 та від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а, від 21.01.2021 у справі №280/2635/204.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд зауважує, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.07.2021, що не було оскаржене позивачем і яке набрало законної сили, відмовлено у задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката в розмірі 7000 грн. з огляду на те, що позивачем та його представником не додано до матеріалів справи доказів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Тобто, у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.07.2021 вирішено питання про розподіл заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 7000 грн та відмовлено позивачу у стягненні таких витрат.

Отже, відсутні й підстави для ухвалення додаткового судового рішення у цій частині.

На підтвердження заявлених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником позивача додані копії: Договору про надання правової допомоги № б/н від 28.01.2021; додаткової угоди № 2 від 16.02.2021 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 28.01.2021; акту прийняття-передачі наданих послуг від 19.04.2021; рахунку на оплату від 19.04.2021; прибуткового касового ордеру №21/05 від 21.05.2021 на суму 4 000 грн; квитанції до прибуткового касового ордеру №21/05 від 21.05.2021 на суму 4000 грн; додаткової угоди № 1 від 28.01.2021 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 28.01.2021; акту прийняття-передачі наданих послуг від 05.07.2021; рахунку на оплату від 05.07.2021.

Тобто, в якості доказів оплати витрат на правничу допомогу надано прибутковий касовий ордер №21/05 від 21.05.2021 на суму 4 000 грн та квитанцію до нього, які не можуть вважатись розрахунковими документами, а отже й належним підтвердження проведення такої оплати.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційний суд здійснює апеляційний розгляд даної справи в межах апеляційної скарги позивача, який оскаржує висновки суду першої інстанції виключно у частині зменшення заявлених витрат на правничу допомогу, вказані позиції апеляційного суду щодо відсутності підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо витрат на правничу допомогу в сумі та відсутності належних доказів фактичної оплати позивачем послуг з надання правничої допомоги не впливає не результат апеляційного розгляду даної справи.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що:

- розмір витрат на правову допомогу 11000 грн у цій справі є не співмірним до предмета спору, оскільки сума заборгованості, яка зазначена в оскаржуваній вимозі складає - 6295,30 грн;

- представником позивача у актах виконаних робіт не вказано час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), що не дає можливості суду надати об`єктивну оцінку об`єму виконаних ним робіт;

- відсутні підстави вважати окремими послугами ознайомлення з правовими позиціями Верховного Суду та підготовка заяви про усунення недоліків позовної заяви;

- справа є незначної складності, а заявлена до відшкодування сума гонорару є не співмірною із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи межі апеляційного розгляду даної справи, погоджується із висновком суду першої інстанції, що із врахуванням критеріїв, визначених у статті 134 КАС України на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

На підставі викладеного, судова колегія, в межах апеляційного розгляду даної справи, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.296 КАС України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, справляється судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір в сумі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 визначений у розмірі 2270 грн.

Враховуючи, що один відсоток ціни позову не перевищує 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного станом на 01.01.2021 за подання вказаної апеляційної скарги належить сплатити судовий збір в сумі 1362 грн.

Разом з цим, позивачем не надано суду належних доказів сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі.

При цьому, апеляційний суд враховує, що особа звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення лише у разі якщо в апеляційному порядку також оскаржується й основне судове рішення, адже у такому разі вимоги щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове судове рішення виконуються шляхом сплати судового збору за подання апеляційної скарги на основне судове рішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що необхідно стягнути з позивача судовий збір у сумі 1362 грн за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2021.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1362 грн за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2021 за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України (вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01601); отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.