Справа № 440/17403/21
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/17403/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області № Ю-4424/9 від 25 листопада 2021 року,

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок з 8 мінімальних пенсій за віком та виплатити недоплачену щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік та 2021 рік.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху суд виходив із того, що перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду з позовними вимогами про визнання протиправними рішень Центру щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, а також зобов`язання відповідача виплатити щорічну разову грошову допомогу учасникам бойових дій за 2020 рік, слід обраховувати з 01 жовтня 2020 року (щодо щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня 2020 року останнім днем строку звернення до суду було 01 квітня 2021 року). При цьому, позивач же з вказаними позовними вимогами згідно даних на вхідному штампі звернувся до суду лише 09 грудня 2021 року, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем отримано 24 грудня 2021 року.

На виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року позивачем подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обгрунтування заяви позивач зазначив, що починаючи з березня 2020 року в останнього вкрай погіршився стан здоров`я, на підтвердження чого надав суду: копію обстеження в лікувально-діагностичному центрі "Медіон", копію виписки № 3/281 із медичної картки амбулаторного хворого, період лікування 13 травня 2020 року по 22 травня 2020 року КП "Лубенська лікарня інтенсивного лікування"; копію виписки № 4112/560 із медичної картки амбулаторного хворого, кардіологічне відділення, період лікування 02 червня 2020 року по 09 червня 2020 року КП "Лубенська лікарня інтенсивного лікування"; копію виписки № 9644 із медичної картки стаціонарного хворого, відділення інтервенційної радіології , період лікування 23 червня 2020 року по 25 червня 2020 року Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В.Скліфосовського; копію консультативного висновку спеціаліста № 3856 від 14 липня 2020 року, лікар-уролог Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В.Скліфосовського; копію виписки № 6310/493 із медичної картки амбулаторного хворого, період лікування 09 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року КП "Лубенська лікарня інтенсивного лікування"; копію консультативного висновку спеціаліста від 22 лютого 2021 року КП "Лубенська лікарня інтенсивного лікування"; копію виписки № 6271/908 із медичної картки амбулаторного хворого період лікування 10 вересня 2021 року по 15 вересня 2021 року КП "Лубенська лікарня інтенсивного лікування".

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду у справі № 440/17403/21 в частині вимог за 2020 рік та оцінюючи доводи ОСОБА_1 зазначені у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, суд приходить до наступних висновків.

За змістом частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з підстав для поновлення строку може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Реалізувати своє право на захист у порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні та об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При визначенні початку строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Вищевказані правові висновки відображені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 лютого 2021 року при розгляді справи № 9901/141/20.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 473/2236/17.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Так, у заяві про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду позивач посилається, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду перебування на лікарняному.

Суд погоджується із такою позицією та вважає, що перебування на лікарняному носить об`єктивний характер, що унеможливила в даний проміжок часу звернутися до суду.

При цьому, судом досліджено додані до заяви матеріали та встановлено, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 13 травня 2020 року по 22 травня 2020 року, з 02 червня 2020 року по 09 червня 2020 року, з 23 червня 2020 року по 25 червня 2020 року, з 09 вересня 2020 року по 22 вересня 2020 року, з 10 вересня 2021 року по 15 вересня 2021 року.

З вищевикладеного випливає, що позивач перебував на лікарняному у певні проміжки часу, при цьому, доказів того, що поза межами перебування на лікарняному існували інші причини, які носили об`єктивний характер, чи то обставини незалежні від позивача, які унеможливили звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 не надано.

Суд також зауважує, що до спірних правовідносин не застосовуються приписи Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", оскільки статтею 1 вказаного Закону визначено, що державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.

Разом з тим, пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту встановлені іншим Законом, а саме, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2020 року у справі № 536/2248/17.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина п`ята статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, позовна заява в частині позовних вимог про визнання протиправними дії та зобов`язання Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок з 8 мінімальних пенсій за віком та виплатити недоплачену щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік підлягають поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в частині позовних вимог про зобов`язання Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок з 8 мінімальних пенсій за віком та виплатити недоплачену щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Удовіченко