Справа № 400/13445/21
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 р. № 400/13445/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Величка А.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020,
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1,Миколаїв,54056,
про:скасування постанови від 01.12.21 ВП № 67127500,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - позивач) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ або відповідач) від 01.12.2021 ВП № 67127500 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не перевірив виконання ним як боржником рішення суду, оскільки ГУ ПФУ виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №400/2870/20 в межах своїх повноважень, а саме: згідно рішення здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці та забезпечено виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 79077,24 грн., про що повідомлено відповідача. Виплата нарахованого довічного грошового утримання як судді у відставці позивачем не здійснена у повному обсязі у зв`язку з тим, що відсутні додаткові асигнування на виплату заборгованості. Невиконання судового рішення не може в даному випадку вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. За твердженнями позивача, у Відділу не було підстав для висновку, що рішення суду не виконано без поважних причин, тому накладення штрафу не відповідає нормам Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідач надав відзив на позов, в якому позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив, що виконавчий документ Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області виконано частково, лише в частині перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 12.03.02019 в частині виплати нарахованої суми по перерахунку у розмірі 62514,88 грн. виконавчий документ залишився невиконаним. Таким чином, держаний виконавець Відділу при винесенні постанови про накладення штрафу діяв в межах наданих йому повноважень, не порушуючи прав та інтересів сторін виконавчого провадження.

Про дату, час і місце судового розгляду учасники справи повідомлені належним чином відповідно до статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представники сторін в судове засіданя не з`явились.

10.01.2022 від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №400/2870/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 16.06.2020 р. про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з її заявою від 15.06.2020 р.; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду від 03.07.2020 р. про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 01.07.2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 29.01.2020 р. №7/1-226/20 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 19.02.2020 у розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 у справі №400/2870/20 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 12.03.2019 р.

На виконання рішення від Миколаївським окружним адміністративним судом 16.03.2021 року видано виконавчі листи по справі №400/2870/20.

При цьому, позивачем перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди ОСОБА_1 з 12.09.2019 року було проведено згідно протоколу про перерахунок.

Після перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 12.09.2019 року склав 79077,24 грн.

16.03.2021 головний державний виконавець Відділу Максімова О.О. відкрив виконавче провадження № 67127500 з примусового виконання виконавчого листа № 400/2870/20, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 16.03.2021.

Згідно з виконавчим листом, позивач був зобов`язаний здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 12.03.2019 р.

У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вищезазначену постанову 29.10.2021 було направлено відповідачем на адресу Головного управління ПФУ в Миколаївській області.

Листом від 11.11.2021 № 1400-0801-8/75284 позивач повідомив державного виконавця про:

- перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12.03.2019;

- визначення загального розміру доплати, відповідно до рішення суду, за період з 12.03.2019 в сумі 62514,88 грн.;

Також позивач вказав, що виплата коштів на виконання рішення суду буде проведена після відповідних бюджетних асигнувань позивача.

01.12.2021 головний державний виконавець Відділу Максімова О.О. виніс постанову про накладення на позивача, на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII, штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн. (далі - Постанова). Постанова мотивована невиконанням позивачем рішення суду в частині виплати перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці з 12.03.2019 (доплати за рішенням суду).

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404- VIII).

Відповідно до частин першої, третьої статті 63 ("Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення") Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного статтею 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою другою статті 75 ("Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії та про поновлення на роботі") Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 15.05.2018 у справі № 812/1813/18 Верховний Суд, зокрема, зазначив: "… накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення поро накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення … саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень …".

Відповідно до Бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 №123, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду становлять 360 000 000 грн.

Позивач здійснює поступове погашення заборгованості за рішеннями судів, зокрема, відповідно до звіту про виконання бюджету ПФУ на 01.10.2021, виконано судових рішень на суму 360 000 000 грн.

Позивач повідомив про те, що ним внесені відомості щодо заборгованості за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі № 400/2870/20 до "Реєстру судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України та виконання зазначеного рішення суду буде проведене після відповідних бюджетних асигнувань.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що причиною невиплати позивачем стягувачу суми 62514,88 грн (за рішенням суду від 24.09.2020) є недостатність доходів Пенсійного фонду України (коштів Державного бюджету України на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду, а саме: на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду), тобто існування об`єктивних причин, що не залежать від поведінки боржника у виконавчому провадженні.

Як зазначено у пункті 44 постанови Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №826/721/16, "… невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів …".

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Оскільки спір вирішено на користь позивача як суб`єкта владних повноважень, а також за відсутністю витрат позивача, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч.2 ст.139 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статями 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1,Миколаїв,549) задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.12.2021 ВП №67127500 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 287 КАС України.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко