Справа № 400/11154/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2022 р. № 400/11154/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС», вул. Решетєєва, 2,Нова Одеса,Миколаївська область,56602,
до:Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, вул. Перемоги, 14,Київ,01135, вул. Успенська, 4,Одеса,65014
про:визнання протиправними та скасування постанов від 16.09.2021 №306142, № 306143,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» звернулось до адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з вимогою визнати протиправним та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів №306142 від 16.09.2021 та №306143 від 16.09.2021.

Свої позовні вимоги товариство обґрунтувало тим, що позивач перевозив вантаж пшеницю врожаю 2021 року, який є подільним. Правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними. Перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу не допускається взагалі. Чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу. Оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозить подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за відсутність такого дозволу.

Крім того, позивач зазначає, маса транспортного засобу взагалі не перевищувала більше як на 2 відсотки норматив, а тому транспортний засіб не може вважатися великоваговим.

Також позивач зауважив, що у відповідача відсутня затверджена методика зважування навантаження на вісь транспортного засобу. Процес зважування транспортного засобу у русі передбачає поосьовий заїзд тягача і причепа на платформу ваг. Така процедура проведена без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил.

Щодо постанови №306142, то позивач зазначив, що під час перевірки інспектори не сканували дані тахокарт і не вимагали надання індивідуальної контрольної книжки водія. За відсутності в акті перевірки опису допущеного позивачем порушення, вважається недоведеним порушення позивачем абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344. Оскаржувана постанова не відповідає принципу обґрунтованості. Переліком документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не передбачено наявність такого документу, як «протокол перевірки та адаптації тахографу» до транспортного засобу, яке здійснює перевезення вантажу в межах території України, до позивача не може бути застосовано адміністративно-господарський штраф. Закон України «Про автомобільний транспорт» містить вимоги щодо наявності тахографу під час управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень та відповідальність за їх відсутність. Докази здійснення позивачем міжнародних автомобільних перевезень у відповідача відсутні.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію виклав у відзиві. Під час здійснення рейдової перевірки інспекторами було встановлено факт перевищення вагових норм на одиночну вісь від 5 до 10 відсотків, та відсутність протоколу повірки та адаптації тахографа.

Дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у позивача був відсутній.

Відповідно до п.6.1, 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водії колісних транспортних засобів передбачено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку.

Відсутність затвердженої методики не може бути підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових параметрів. Крім того, законодавством не визначено різниці між зважуванням транспортних засобів у разі перевезення подільних, неподільних, або наливних вантажів.

Взагалі переміщення вантажу під час руху не допустимо, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху. Згідно чинного законодавства та жодним вітчизняним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху при перевезенні сипучих вантажів.

В судовому засіданні 28.12.2021 представник позивача підтримав позицію, викладену у позовної заяві, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Суд розглянув справу 11.01.2022 в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання, відповідно до регламенту, визначеного в ухвалі про відкриття провадження від 17.11.2021.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» зареєстровано юридичною особою 01.11.2018. Основним видом діяльності товариства є вантажний автомобільний транспорт.

17.07.2021 товариство здійснювало вантажне перевезення пшениці врожаю 2021 року на автомобілі MAN НОМЕР_1 з напівпричепом за маршрутом Миколаїв-Одеса, по автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ.

Відповідно до товарно-транспортної накладної №17 від 16.07.2021 повна маса автомобіля складала 40020 кг.

На 21 км автодорозі М-14, автомобіль позивача був зупинений під час рейдової перевірки Укртрансбезпеки, та здійснено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час перевірки проведено зважування транспортного засобу та встановлено, що повна маса складає 39300 кг, навантаження на осі: 1) 7,25 2) 11,95; 3) 6,45; 4) 6,8; 5) 6,85, габарити відповідають нормі.

Таким чином, виявлено перевищення навантаження на одиночну вісь на 8,64%.

Крім того, під час перевірки водієм не надано протоколу перевірки та адаптації тахографа, індивідуальної контрольної книжки водія.

За результатами рейдової перевірки співробітниками Укртрансбезпеки складено Акт перевірки №291396.

16.09.2021 уповноваженою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №306143 за допущення порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачене абз. 14 ч.1 ст.60 Закону, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу MAN НОМЕР_1 (акт №291396).

16.09.2021 уповноваженою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №306142 за допущення порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачене абз. 3 ч.1 ст.60 Закону, надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.48 цього Закону, а саме протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу MAN НОМЕР_1 , індивідуально-контрольної книги водія ОСОБА_1 (акт №291396).

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.01 №1306 габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.22.5 Правил за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.01 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Питання проведення габаритно-вагового контролю врегульоване Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.07.

Відповідно до п.15 Порядку контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.20 Порядку за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Відповідно до п.п.21.-25 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог Законів України «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», Правил дорожнього руху, Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні та Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, відповідач уповноважений та має право проводити дії щодо габаритно-вагового контролю великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Абзацом 14 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачем навіть не заперечується той факт, що навантаження на одиночну вісь його вантажного автомобіля 17.07.2021 перевищувало нормативно допустимі параметри.

Щодо тієї обставини, що позивачем перевозився подільний вантаж.

Зазначена обставина, на думку суду, жодним чином не впливає на питання відповідальності перевізника за порушення габаритно-вагових параметрів.

Законодавство не містить виключень або послаблень для перевезення подільних вантажів. Навпаки, порушення вагових обмежень, щодо подільних вантажів, взагалі не допускається, а тому законодавцем навіть не передбачено можливості видачу дозволу на участь у дорожньому русі.

Але, невірно з цього робити висновки, що неможливість отримання такого дозволу, є підставою для звільнення від відповідальності за ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У видачі дозволу може бути відмовлено, і з інших підстав (подання перевізником не у повному обсязі документів, необхідних для одержання дозволу, виявлення в документах, поданих перевізником, недостовірних відомостей), але це не означає, що така відмова, в подальшому звільнить перевізника від відповідальності.

У цьому випадку законодавство покладає саме на перевізника відповідальність отримання такого дозволу на участь у дорожньому русі.

Причини відсутності такого дозволу (відмова у видачі або взагалі неможливість його видачі) не мають ніякого значення для кваліфікації дій перевізника за ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Станом на 17.01.2021 позивач здійснював вантажне перевезення з перевищенням максимально нормативно допустимого навантаження на одиночну вісь - 11,95 т, при допустимих 11 т. При цьому, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у ТОВ «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС».

За таких обставин, в діях позивача вбачається склад правопорушення, передбаченого абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у редакції станом на виявлення правопорушення.

Щодо Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 03.06.2021 № 1534-IX, який набув чинності 01.10.2021 та який по іншому виклав диспозиції зокрема абз.14 ч.1 ст.60 Закону, то зазначене необхідно тлумачити на те, що відповідальність за відсутність дозволу у тому числі і при перевезенні подільних вантажів, існувала завжди, а з 01.10.2021 законодавець більш чітко виклав свою думку щодо цього, щоб уникнути спірної судової практики з цього приводу, зокрема на яку посилається позивач.

Також не приймаються судом аргументи позивача про переміщення вантажу під час руху транспортного засобу, що начебто вплинуло на навантаження на вісь.

Відповідно до п.2.3 Правил дорожнього руху водій перед виїздом повинен перевірити і забезпечити правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п.12.1 під час вибору в установлених межах швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.22.3 Правил перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху, не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним.

Тобто, відповідно до вимог Правил дорожнього руху, саме на водія-перевізника покладається обов`язок закріплення вантажу таким чином, щоб не порушувати вимоги в тому числі і максимального навантаження на вісь.

Якщо під час перевезення, у тому числі подільного вантажу, було допущено перевищення максимально нормативно допустимого навантаження на вісь, очевидно, що водієм було допущено порушення Правил дорожнього руху.

Посилання позивача у цьому випадку на поганий стан доріг, які могли призвести до переміщення вантажу, та збільшення навантаження на вісь, на переконання суду є очевидною зухвалістю (chutzpah), оскільки вимоги щодо обмеження максимального навантаження на вісь саме і передбачені для збереження доріг від руйнування від перевантаженого транспорту.

Навіть з товарно-транспортної накладної №17 від 16.07.2021 вбачається, що повна маса автомобіля складала 40020 кг, тобто більше на 20 кг ніж дозволено Правилами дорожнього руху.

Так, звісно зазначене перевищення на 20 кг є меншим ніж на 2%, а тому не тягне відповідальності, але воно вказує, що позивач завантажив транспортний засіб більше дозволеного, навіть і не намагався уникнути випадку, при якому в дорозі можливо виникне перевантаження на вісь.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.12.2021 у справі № 420/3371/21, з аналогічними обставинами та аргументами сторін.

Суд не знаходить аргументів для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до п.1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.10, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до п.6.1 Положення, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Відповідно до п.6.3. Положення, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Відповідно до п. 7.1. Положення, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.2.7 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385, за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Враховуючи це, суд погоджується з відповідачем, що протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу та індивідуально-контрольної книги водія це документи, які відповідно до ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» повинні бути під час здійснення вантажних перевезень.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В цій частині позов також належить відмовити.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС СІСТЕМС» (вул. Решетєєва, 2,Нова Одеса,Миколаївська область,569) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Перемоги, 14,Київ,015) відмовити.

2. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко