Справа № 640/16016/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року м. Київ № 640/16016/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри

Леонідівни

про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 23 червня 2020 року про відкриття провадження № 62401416; від 23 червня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; від 23 червня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди; стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Груп" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні 11 серпня 2020 року суд перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віру Леонідівну надати суду протягом 3-х днів з дня отримання даної ухвали належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 62401416.

20 серпня 2020 року до суду від відповідача надійшли належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 62401416.

25 серпня 2020 року до суду від позивача надійшли додаткові докази, а саме ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року у справі № 359/5395/20.

З вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до Бориспільського міськрайонного суду Київської області до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 15 травня 2020 року № 13697, номер справи № 359/5395/20.

В матеріалах справи наявна заява позивача про зупинення провадження у справі № 640/16016/20 до вирішення справи № 359/5395/20. Вказане клопотання вмотивоване тим, що у справі № 359/5395/20 оскаржується виконавчий напис від 15 травня 2020 року № 13697, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 62401416.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року заяву позивача - задоволено. Зупинено провадження в адміністративній справі № 640/16016/20 до набрання законної сили рішенням у справі № 359/5395/20. Зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що слугували зупиненню провадження у справі.

До суду 18 листопада 2021 року надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі.

До вказаного клопотання позивачем надано заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року у справі № 359/5395/20, яким позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича № 13697 від 15 травня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованості за кредитним договором № 142908 від 21 січня 2013 року у загальному розмірі 47640 гривень 91 копійки, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 11000 гривень, простроченої заборгованості за комісією - 36040 гривень 42 копійки, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0 гривень 49 копійок, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року поновлено провадження в адміністративній справі № 640/16016/20. Продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віру Леонідівну надати суду протягом 5-ти днів з дня отримання даної ухвали суду письмові пояснення з урахуванням заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року у справі № 359/5395/20.

20 грудня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме позивач просить визнати протиправним та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

29 грудня 2021 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) надійшла заява від відповідача про закриття виконавчого провадження у справі, оскільки 23 грудня 2021 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вирішуючи вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; якщо сторони досягли примирення; якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили; щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили; щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Суд зазначає, що позивач оскаржує, серед іншого, і постанову від 23 червня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та заявляє вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Аналізуючи норми статті 39 та 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що даними статтями не врегульовано стягнення додаткових витрат у виконавчому провадженні.

Відтак, заява про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, а провадження - закриттю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 23 червня 2020 року відкрито виконавче провадження № 624011 по примусовому виконанню виконавчого напису № 13697 від 15 травня 2020 року про стягнення з позивача (Боржник) на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Фактор Груп» заборгованості у розмірі 47640,91 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 23 червня 2020 року стягнено з Боржника основну винагороду у сумі 4764,09 грн.

Також, 23 червня 2020 року винесено постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження.

17 липня 2020 року в межах виконавчого провадження № 6240141 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи Боржника.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року у справі № 359/5395/20 позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича № 13697 від 15 травня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованості за кредитним договором № 142908 від 21 січня 2013 року у загальному розмірі 47640 гривень 91 копійки, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 11000 гривень, простроченої заборгованості за комісією - 36040 гривень 42 копійки, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0 гривень 49 копійок, таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевказаного, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 23 грудня 2021 року закінчено виконавче провадження № 62401416, припинено чинність арешту майна Боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Слід зазначити, що враховуючи закінчення виконавчого провадження, позовні вимоги в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не підлягають задоволенню та скасуванню, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» та постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 грудня 2021 року припинено чинність арешту майна Боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Щодо вимоги про скасування постанови від 23 червня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди; від 23 червня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»(частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 3 названого Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З огляду на викладене, аналізуючи норми статей 27, 39 та 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що постанова від 23 червня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди не підлягає виконанню, відповідно не порушує права позивача та не підлягає скасуванню.

Щодо постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 23 червня 2020 року суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 42 Закону №1404-VIІІ кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до абзаців 2 та 3 частини третьої статті 42 Закону №1404-VIІІ, витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Аналогічна норма передбачена частиною десятою статті 31 Закону №1403-VIІІ.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430, затверджені Види та розміри витрат виконавчого провадження.

Відповідно до розділу І "Види витрат виконавчого провадження" Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, належать:

1. Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.

3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

8. Сплата судового збору.

9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

10. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до розділу ІІ "Розміри витрат виконавчого провадження" Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, визначено:

1. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року №967/1218/869 "Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за №1887/24419.

2. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

3. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 5 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості розшукових дій, визначених законодавством.

4. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України "Про судовий збір".

5. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

6. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Водночас, пунктом 2 розділу VI Інструкції передбачено, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, незалежно від до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 05.04.2019 у справі №296/3226/17, від 29.11.2018 у справі №748/1049/17.

В оскаржуваній постанові від 23 червня 2020 року у виконавчому провадженні №624014 про стягнення з боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження наведено розрахунок витрат, відповідно до якого сума, що підлягає стягненню, складається з наступного:

винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 70,75 грн;

плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн;

винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 70,75 грн;

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 89,5 грн;

загальна сума мінімальних витрат 300 грн.

При цьому, Закон №1404-VIII не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, відповідачем правомірно зазначено в оскаржуваній постанові від 23 червня 2020 року у виконавчому провадженні № 624014 про стягнення з боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн., відповідно враховуючи розрахунок витрат про зазначення обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, отже спірна постанова прийнята на підставі та у відповідності до приписів чинного законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню не підлягають.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 287, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Аверкова