Справа № 360/591/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/591/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 04.11.2020 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХП в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII з моменту первинного звернення за пенсією, тобто з 28.10.2020, зарахувавши при цьому до пільгового стажу за Списком №2 період її роботи у якості лампівника у відокремленому підрозділі «шахта Тошківська» з 19.02.2003 по 21.04.2003 та з 26.02.2013 по 27.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 жовтня 2020 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії, оскільки станом на дату звернення позивачу вже виповнилося 50 років та вона має стаж роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах за Списком №2, що підтверджується довідками з ВП шахти Тошківська та трудовою книжкою.

За заявою позивача Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області прийняло рішення від 04.11.2020 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ».

В цьому рішенні відповідач, зокрема, зазначив, що період роботи на шахті Тошківська зараховано до пільгового стажу за Списком №2 окрім періодів відсутності атестації робочого місця.

Позивачем зазначено, що з рішення про відмову у призначенні пенсії виходить, що окрім іншого їй відмовлено в призначенні пенсії через те, шо відповідач застосував норми п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ.

Позивач вважає, що рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах не відповідає чинному законодавству, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а.с. 22-23).

11.03.2021 судове засідання відкладено (а.с. 54).

Ухвалою суду від 29.03.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 (№ Пз/9901/32/20) (а.с. 65-66).

Ухвалою суду від 16.12.2021 поновлено провадження у справі (а.с. 77).

Ухвалою суду від 16.12.2021 замінено відповідача - управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 78-79).

23.02.2021 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.30-34), відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

28.10.2020 позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зареєстрованої за електронним № 3187.

ОСОБА_1 на час звернення з вказаною за явою за розрахунком управління має страховий стаж роботи 32 роки 5 місяців 17 днів, в тому числі її пільговий стаж за списком №2 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 9 років 9 місяців 28 днів. До страхового стажу пенсійним органом зараховані періоди роботи: з 01.09.1987 по 25.07.1988 - навчання на підставі диплому НОМЕР_1 від 25.07.1988 року; з 28.07.1988 по 02.04.1991 та з 12.04. 1991 по 12.12.2002 - згідно з трудовою книжкою; з 26.02.2013 по 29.12.2014, з 01.01.2015 по 22.02.2015, з 01.04.2015 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 28.08.2017, 01.09.2017 по 31.05.2020 - відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (Форма ОК-5), тобто за які сплачені страхові внески.

До страхового та пільгового стажу за списком №2 зараховано періоди роботи: з 13.12.2002 по 25.02.2013 на шахті «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» на підставі довідок № 632 від 28.10.2020 та № 633 від 02.11.2020, виданих ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», за виключенням відпусток без збереження заробітної плати, періодів відсутності атестації робочого місця, тобто тих періодів роботи, протягом яких ОСОБА_1 не перебувала повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах.

Оскільки позивач на дату звернення з заявою щодо призначення пенсії не досягла віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058 - 55 років, та не мала 10 років необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2 , Управлінням прийнято рішення про відмову позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

На підставі вищенаведеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також 23.03.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов лист від 19.03.2021 № 1229-0103/7/2171 (а.с. 61-62), в якому зазначено, що до заяви щодо призначення пенсії ОСОБА_1 надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №632 від 28.10.2020, видану ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», копії наказів про проведення атестації робочих місць за умовами праці (наказ № 36 від 19.02.1998, наказ № 89 від 22.04.2003, наказ № 72 від 26.02.2008) та додатки до наказів - перелік професій та посад, яким за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2. Згідно з довідкою №632 від 28.10.2020, виданої ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» за період з 19.02.2003 по 21.04.2003 відсутня атестація робочих місць. Відсутність атестації підтверджується також наказами про проведення атестації - п`ятирічний термін застосування результатів атестації від 19.02.1998 закінчився 18.02.2003 наступна атестація проведена 22.04.2003, п`ятирічний термін застосування результатів атестації від 26.02.2008 закінчився 25.02.2013, відомості про подальше проведення атестації робочих місць відсутнє.

Таким чином період роботи з 19.02.2003 по 21.04.2003 (2місяці 3 дні) зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового стажу за списком №2 у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць .

Період роботи з 26.02.2013 по 29.12.2014, з 01.01.2015 по 22.02.2015 з 01.04.2015 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 28.08.2017, 01.09.2017 по 31.05.2020 (7 років 1 місяць 21 день), зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового стажу за списком №2 у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць.

Період роботи з 30.12.2014 по 31.12.2014, з 23.02.2015 по 31.03.2015, з 01.06.2020 по 27.10.2020 (6 місяців 5днів) не зараховано до страхового стажу та не зараховано до пільгового стажу за списком №2 у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу та атестації робочих місць .

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

28 жовтня 2020 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком, додавши до неї відповідний пакет документів (а.с.42).

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 04.11.2020 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через недосягнення пенсійного віку, а саме 55 років, та відсутність необхідного пільгового стажу роботи, а саме 10 років (а.с.39-40).

Сторонами у справі не заперечується той факт, що на день призначення пенсії вік позивача становив 50 років, зарахований пенсійним органом загальний страховий стаж роботи позивача складав - 32 роки 5 місяців 17 днів, в тому числі на пільгових умовах за списком №2 згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 09 рік 9 місяці 28 днів.

До страхового стажу зараховані періоди роботи:

- з 01.09.1987 по 25.07.1988 - навчання згідно диплому НОМЕР_1 від 25.07.1988;

- з 28.07.1988 по 02.04.1991, з 12.04.1991 по 12.12.2002 на підставі записів трудової книжки;

- з 26.02.2013 по 29.12.2014, з 01.01.2015 по 22.02.2015, з 01.04.2015 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 28.08.2017, з 01.09.2017 по 31.05.2020 - за індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) за виключенням періодів, за які не сплачені страхові внески.

До страхового та пільгового стажу за списком №2 зараховано періоди роботи з 13.12.2002 по 25.02.2013 на шахті «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» згідно з довідками № 632 від 28.10.2020, № 633 від 02.11.2020, що видані ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», за виключенням відпусток без збереження заробітної плати, періодів відсутності атестації робочого місця, тобто тих періодів роботи, протягом яких заявниця не перебувала повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (а.с.41).

Трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 27.07.1988 містить такі записи щодо періоду роботи на шахті «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля»:

запис № 11 - 23.09.2002 - переведена учнем підземного гірника дільниці ОТК з повним робочим днем під землею;

запис № 12 - 16.10.2002 переведена учнем лампівника першого розряду дільниці ВТО, на час декретної відпустки;

запис № 13 - 13.12.2002 переведена лампівником ІІ розряду дільниці ВТБ;

запис № 15 - 22.04.2003 за атестацією умов праці робочого місця лампівника підтверджено право на пенсійне пільгове забезпечення за списком №2 (наказ №89 від 22.04.2003);

запис № 17 - за результатами атестації робочого місця лампівника за умовами праці підтверджено право на пенсійне пільгове забезпечення за списком № 2 (наказ 72 від 26.02.2008);

запис № 18 - за результатами атестації робочого місця за умовами праці підтверджено право на пенсійне пільгове забезпечення за списком № 2 (наказ від 28.02.2013 № 83),

запис про звільнення в трудовій книжці позивача на дату звернення за призначенням пенсії був відсутній (арк.спр.18-19).

Всі зазначені записи завірені печатками підприємства та підписами відповідальних осіб, містять всі необхідні реквізити наказів про прийняття та звільнення з посади позивача, а також про атестацію її робочого місця у спірний період.

За відомостями ОК-5 позивач продовжила працювати у відокремленому підрозділі шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля`та за неї роботодавцем сплачувалися страхові внески по 30.04.2020, по 31.01.2014 є відмітки про наявність в позивача спеціального стажу ЗПЗ013Б1 (а.с. 50-51).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003№ 1058-IV.

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-І "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Так, пункт "б" статті 13 цього закону в редакції, чинній до 01.04.2015 передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посаді показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Коснтитуційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІз урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом№ 1058-ІV- з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким за умов існування неоднозначного, множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який є найбільш сприятливим для особи., а саме: норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Коснтитуційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Таким чином, за нявності достатньої кількості стажу як страхового так і пільгового (при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах), позивач має право на призначення пільгової пенсії саме по досягненню 50 років за вказаними висновками Великої Палати Верховного Суду.

Суд зазначає, що згідно із п. 4.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

При цьому, положеннями п. 4.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

В той же час, як передбачено пунктом 4.5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації вперше проведеної після 21 серпня 1997 року право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що управлінням неправомірно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди її роботи з 19.02.2003 по 21.04.2003, з 26.02.2013 по 29.12.2014, з 01.01.2015 по 22.02.2015, з 01.04.2015 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 28.08.2017, з 01.09.2017 по 31.05.2020 (7 років 1 місяць 21 день).

Судом встановлено, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача за формою ОК-5 з 01.06.2020 по 30.09.2020 є відомості про нараховану суму заробітку, однак відсутні відомості про сплату роботодавцем страхових внесків за позивача (арк. спр. 50-54).

З цього приводу суд зазначає, що Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 20 Закону № 1058 - страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 3 статті 20 Закону № 1058 визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.10 ст. 20 Закону № 1058 - якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає, що відсутність сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що несплата страхувальниками за позивача страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Сам факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду України із зарплати позивача за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи за цей період.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником (роботодавцем) свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості зі сплати страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу для призначення пенсії позивачу вказаних періодів його роботи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за спірний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а. Положеннями частини дванадцятоїстатті 20 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Оскільки наведені вище висновки Верховного Суду стосуються застосування вищевикладених норм Закону №1058-IV, дані висновки враховуються судом у цій справі.

Несплата підприємством страхованих внесків до Пенсійного фонду України не має наслідком позбавлення позивача права на зарахування періоду її роботи з 01.06.2020 по 30.09.2020 (4 місяці) до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу позивача період її роботи з 01.06.2020 по 30.09.2020 лампівником у відокремленому підрозділі «шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», не залежно від сплати страхових внесків.

Тому відмова управління Пенсійного фонду України в призначенні позивачу (яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи понад 20 років, у тому числі пільговий стаж за списком № 2 - понад 10 років) пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливими для особи, а не Закону № 1058-ІV. При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зазначене вище свідчить про протиправність рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 04.11.2020 про відмову позивачу у призначенні пенсії з підстав недосягнення нею 55 річного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, з огляду на що вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування вказаного рішення належать до задоволення.

Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" є обґрунтованими та мають бути задоволені судом.

За встановлених судом обставин належним способом захисту порушеного права буде саме зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХП та Рішення Коснтитуційного Суду України № 1-р/2020 за заявою від 28.10.2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди її роботи лампівником у відокремленому підрозділі «шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» з 19.02.2003 по 21.04.2003, з 26.02.2013 по 29.12.2014, з 01.01.2015 по 22.02.2015, з 01.04.2015 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 28.08.2017, з 01.09.2017 по 31.05.2020 та до загального страхового та пільгового стажу періоду з 01.06.2020 по 30.09.2020.

З метою повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог згідно з ч.2 ст.9 КАС України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 04.11.2020 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХП та Рішення Коснтитуційного Суду України № 1-р/2020 за заявою від 28.10.2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди її роботи лампівником у відокремленому підрозділі «шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» з 19.02.2003 по 21.04.2003, з 26.02.2013 по 29.12.2014, з 01.01.2015 по 22.02.2015, з 01.04.2015 по 27.02.2017, з 01.03.2017 по 28.08.2017, з 01.09.2017 по 31.05.2020 та до загального страхового та пільгового стажу періоду з 01.06.2020 по 30.09.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Шембелян