Справа № 320/3900/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 року м. Київ № 320/3900/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав - Хмельницьктепломережа" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулось Комунальне підприємство Київської обласної ради "Переяслав - Хмельницьктепломережа" (код: 20598264, адреса: 08400, Київська область, м. Переяслав, вул. Івана Мазепи, 33) з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (код: 43141377, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-а) в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.05.2020 №.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем у відношенні позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань згідно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість. Однак, за доводами позивача, всі задекларовані ним податкові зобов`язання були своєчасно сплачені, але податковий орган протиправно змінив призначення цих платежів та зарахував відповідні кошти в рахунок неіснуючої податкової заборгованості позивача.

Ухвалою суду від 14.04.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачеві протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та всі необхідні документи які стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 19.05.2020 №.

27.05.2021 судом отримано відзив на позовну заяву у якому відповідач, заперечуючи проти позову, стверджує, що зокрема станом на 19.07.2016 у позивача рахувалася недоїмка у сумі 2137598,70 грн., у зв`язку із чим сплачені позивачем кошти за поданими податковими деклараціями протягом 2016 - 2018 років згідно пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України спрямовувались на погашення існуючої заборгованості, що в свою чергу мало наслідком зарахування часткової та у т.ч повної сплати узгоджених грошових зобов`язань за відповідними деклараціями позивача з пропуском встановленого строку.

Також, у поданому відзиві було заявлено клопотання про заміну відповідача у справі на його правонаступника.

У відповіді на відзив, отриманого судом 07.05.2021, позивач зауважив на безпідставності тверджень відповідача про наявність у КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" податкового боргу, адже своєчасність сплати підприємством до бюджету всієї суми самостійно визначених грошових зобов`язань з ПДВ протягом 2012-2018 років була досліджена та встановлена у судовому порядку. При цьому, судами також було встановлено наявність недостовірних відомостей в інтегрованій картці платника податків - КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" в частині нарахованих та сплачених грошових зобов`язань, зокрема внаслідок невиконання податковим органом судових рішень, що набрали законної сили.

Відтак, позивачем знову було наголошено на тому, податковий орган не мав права змінювати призначення податкових платежів КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" у відповідний період та зараховувати їх як оплату за минули періоди, таким чином створюючи для останнього штучний податковий борг.

Також, у відповіді на відзив позивачем не заперечувалось клопотання відповідача про його заміну правонаступником.

Ухвалою суду від 06.01.2022 відповідача у справі - Головне управління Державної податкової служби у Київській області () замінено на правонаступника, яким є Головне управління Державної податкової служби у Київській області ().

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (ідентифікаційний код 20598264) (КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа») 05.04.1994 зареєстроване виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області як юридична особа, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 7000140, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №414216.

Зареєстрованими видами діяльності підприємства є: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний); 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.

КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа» перебуває на обліку як платник податків з 05.04.1994 за № 214, про що свідчить Довідка про взяття на облік платника податків від 04.06.2008.

КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа» є платником податку на додану вартість з 05.08.1997, про що свідчить Свідоцтво № 100120681 про реєстрацію платника податку на додану вартість, видане 09.06.2008 НБ № 092785.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.3 статті 76, з урахуванням строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, уповноваженою особою Бориспільського управління ГУ ДПС у Київській області проведено перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа».

За результатами вказаної перевірки складено акт камеральної перевірки від 23.04.2020 №2089/10-36-51/20598264, згідно висновків якого встановлено порушення правил сплати (перерахування) КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа» за наступними податковими деклараціями з ПДВ (у т.ч. уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ): від 18.08.2259, від 19.10.2016 №, від 19.11.2016 №, від 19.07.2016 №, від 19.12.2016 №, від 19.01.2017 №, від 20.02.2017 №, від 20.03.2017 №, від 20.02.2017 №, від 20.02.2017 №, від 20.03.2017 №, від 20.02.2017 №, від 20.04.2017 №, від 19.05.2017 №, від 18.05.2018 №, від 20.06.2017 №, від 18.05.2018 №, від 18.05.2018 №, від 19.07.2017 №, від 18.05.2018 №, від 21.09.2017 №, від 17.08.2017 №, від 18.05.2018 №, від 20.09.2017 №, від 18.05.2018 №, від 21.09.2017 №, від 18.05.2018 №, від 18.05.2018 №, від 20.10.2017 №, від 18.05.2018 №, від 17.11.2017 №, від 18.05.2018 №, від 20.12.2017 №, від 18.05.2018 №, від 18.05.2018 №, від 18.01.2018 №, від 18.05.2018 №, від 19.02.2018 №, від 19.04.2018 №, від 20.03.2018 №, від 18.05.2018 №, від 18.05.2018 №, від 19.04.2018 №, а також за податковим повідомленням-рішенням від 06.09.2017 №31211203.

На підставі висновків акту від 23.04.2020 №2089/10-36-51/20598264 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 №, яким до позивача за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ, визначеного підпунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, з урахуванням підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.3 статті 76, статті 102, на підставі статті 126 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції на суму 434443,52 грн.

Не погоджуючись зі вказаним ППР, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач вирішив звернутись до суду з даним адміністративним позовом, в якому на користь наявності підстав для його задоволення вказує зокрема наступне.

Так позивач зазначає, що грошові зобов`язання за грошовими зобов`язаннями за 2018 рік були сплачені вчасно та в повному обсязі згідно платіжних доручень від 21.09.2018 №748, від 21.12.2018 №1062, від 29.01.2019 №1172, за 2019 рік - згідно платіжних доручень від 27.02.2019 №469, від 20.02.2019 №1258, від 27.03.2019 №1398, від 22.04.2019 №1486, від 29.05.2019 №1597, від 24.06.2019 №1674, від 16.07.2019 №1714, від 19.08.2019 №1800, від 29.08.2019 №1826, від 19.09.2019 №1904, від 28.10.2019, №1987, від 27.11.2019 №2064, від 29.11.2019 №2075, від 27.01.2020 №2237, від 15.01.2020 №2191, за 2020 рік - згідно платіжних доручень від 24.02.2020 №2351, від 20.03.2020 №2422.

Відповідно, позивач зазначає, що поданими деклараціями, квитанціями про доставку декларацій та платіжними дорученнями підтверджується сплата в повному обсязі та у встановлений строк самостійно визначених грошових зобов`язань за серпень-грудень 2018 року, січень-жовтень, грудень 2019 року, січень, лютий 2020 року.

Однак, податковий орган із сплачених підприємством з ПДВ сум узгодженого грошового зобов`язання за вказані вище періоди, змінивши призначення податкових платежів зарахував останні на погашення неіснуючого податкового боргу з ПДВ за червень, липень, вересень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року та за січень-квітень 2018 року.

При цьому, позивачем також наголошено і на відсутності податкової заборгованості з ПДВ за минулі періоди, а саме за червень, липень, вересень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року та за січень-квітень 2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями від 02.08.2016 №622, від 02.08.2016 №626, від 30.08.2016 №692, від 28.10.2016 №1025, від 26.10.2016 №1005, від 23.11.2016 №1285, від 28.11.2016 №1313, від 29.11.2016 №1347, від 29.11.2016 №83, від 29.11.2016 №1348, від 20.12.2016 №п-252, від 21.12.2016 №44, від 22.12.2016 №п-259, від 26.12.2016 №п-267, від 20.01.2017 №74, від 23.01.2017 №78, від 24.01.2017 №82, від 30.01.2017 №п-286, від 31.01.2017 №п-289, від 22.02.2017 №214, від 27.02.2017 №219, від 27.03.2017 №331, від 27.03.2017 №п-333, від 24.04.2017 №п-372, від 23.05.2017 №п-424, від 22.06.2017 №638, від 20.07.2017 №707, від 22.08.2017 №780, від 14.09.2017 №841, від 11.09.2017 №825, від 26.09.2017 №п-612, від 04.10.2017 №893, від 21.09.2017 №852, від 26.10.2017 №1010, від 21.11.2017 №1083, від 27.12.2017 №1208, від 23.01.2018 №58, від 20.02.2018 №148, від 26.03.2018 №260, від 24.04.2018 №342, від 29.05.2018 №142.

Таким чином, позивачем стверджується на відсутності податкової заборгованості у КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа», а отже і щодо безпідставності спрямування податковим органом відповідних коштів підприємства на його погашення.

Відповідно, правова позиція позивача ґрунтується на тому, що висновки акту від 23.04.2020 №2089/10-36-51/20598264, на підставі яких відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 №, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки мало місце не зарахування коштів за відповідними платежами КП «Переяслав-Хмельницьктепломережа» згідно призначення останніх, а їх спрямування на погашення неіснуючого податкового боргу.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п. 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Так, податковим законодавством визначено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Згідно відзиву на позовну заяву, сторона відповідача правомірність винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, що є предметом оскарження даної адміністративної справи, обґрунтовує наявністю у позивача податкового боргу, зокрема станом на 19.07.2016 в сумі 2137598,70 грн., та тим, що штрафна санкція, яку було застосовано до позивача, виникла внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених сум грошових зобов`язань за податковими деклараціями за 2016-2018 роки, у т.ч. ППР від 06.09.2017, а саме через те, що сплачені позивачем кошти за цими деклараціями та ППР були спрямовані відповідачем на погашення існуючої заборгованості позивача.

Суд зазначає, що наявність у позивача податкового боргу, у т.ч. з 2008 по 2019 роки включно вже була предметом судового дослідження, де відповідними рішеннями, що набрали законної сили, встановлено відсутність такого боргу у позивача.

Як вбачається із судових рішень по справам №810/984/13-а, №810/1190/13-а, №810/5193/14, які набрали законної сили, ще у серпні 2008 року відповідач звертався до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» податкового боргу з ПДВ за весь період діяльності. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2010 у справі А20/271-08, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.06.2012, - у задоволенні такого позову було відмовлено.

Відповідно, починаючи з 2008 року відповідач зараховував платежі з податку на додану вартість позивача, які сплачувались підприємством з визначеними призначеннями, на погашення попереднього боргу, який фактично був відсутній у позивача.

Варто також зазначити, що обставини своєчасності сплати позивачем податкових зобов`язань та неправомірності дій податкового органу зі зміни призначення платежів у рахунок погашення неіснуючого (штучно створеного) податкового боргу підтверджується численними судовими рішеннями, які набрали законної сили, зокрема, у справах №2а-2322/10/1070, №2а4521/10/1070, №2а-9734/10/1070, №810/5416/14, №810/5555/14, №810/1049/15, №2-а-299/10/1070, №2-а-2304/10/1070, №2-а-3777/10/1070, №2-а-4503/10/1070, №2-а-4577/11/1070, №2-а-4575/11/1070, №2-а-133/11/1070, №2-а-9734/10/1070, №2-а-8527/10/1070, №2-а-9924/10/1070, №2-а-9923/10/1070, №2-а-34/11/1070, №810/2522/14-а, №2-а-276/10/1070, №2-а-5543/09/1070, №2-а-4593/10/1070, №2-а-4802/10/1070, №2-а-4579/11/1070, №2-а-4887/11/1070, №2-а-4576/11/1070, №810/2490/13-а, №810/439/14-а, №810/587/14-а, №810/2172/14, №810/4977/14, №810/5193/14, №810/5416/14, №810/5555/14, №810/1049/15, №810/4183/15, №810/4178/14, №810/422/17, №320/11500/20.

Так, досліджуючи обставини сплати позивачем податкових зобов`язань за березень- грудень 2015 року, суд у справі за №810/5092/18 встановив відсутність у позивача боргу з податку на додану вартість за вказаний період, а також зазначив, що змінивши призначення платежів позивача з ПДВ за червень-грудень 2017 року, лютий 2018 року, березень 2018 року на погашення неіснуючого боргу з ПДВ за березень-грудень 2015 року та нарахувавши штраф, податковий орган утворив для підприємства штучний податковий борг зі сплати ПДВ за вказані податкові періоди на суму 667 777,00 грн., з нарахуванням штрафу 133 555,40 грн.

Відповідно, суд рішенням від 31.05.2019 по справі за №810/5092/18 визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 08.06.2018 № про нарахування Комунальному підприємству Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» штрафу в розмірі 133555,40 грн.

Також, досліджуючи обставини сплати позивачем податкових зобов`язань за січень-червень 2016 року та за грошовим зобов`язанням, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2016 № , суд у справі за №320/6969/18 встановив відсутність у позивача боргу з ПДВ за вказаний період, та відсутність несплати грошового зобов`язання за ППР від 05.02.2016 № .

При цьому суд зазначив, що незаконно змінивши призначення платежів позивача з ПДВ за березень, квітень, травень, червень та липень 2018 року на погашення неіснуючого боргу з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року, а також на сплату грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням (форма «Ш») від 05.02.2016 № та нарахувавши штраф, податковий орган утворив для підприємства штучний податковий борг зі сплати ПДВ за указані податкові періоди на загальну суму 650 980,62 грн., з врахуванням штрафу 108 496,77 грн.

Відповідно, суд рішенням від 19.03.2019 у справі за №320/6969/18 визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби у Київській області від 27.09.2018 № та № , якими позивачеві було визначено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 566066,40 грн., у тому числі 471 722 грн. за основним платежем та 94 344,40 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, у зв`язку з несплатою грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2016 № та за грошовими зобов`язаннями за деклараціями з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що обставини даної адміністративної справи за №320/3900/21 є тотожними зокрема вищенаведеним справам, де як вже вказувалось предметом спору було дослідження обставин своєчасності сплати позивачем податкових зобов`язань та правомірності дій податкового органу щодо зміни призначення платежів позивача зі спрямуванням відповідних коштів на погашення податкового боргу позивача.

При цьому суд звертає увагу, що за аналогічних обставин, матеріали справи, у т.ч. акт перевірки від 23.04.2020 №2089/10-36-51/20598264, на підставі висновків якого винесено спірне ППР від 19.05.2020 №, та зокрема відзив на позовну заяву не містять доводів про те, що контролюючий орган під час визначення позивачеві штрафних санкцій з`ясовував підставу виникнення податкового боргу у КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа", у рахунок погашення якого ним змінювалось призначення платежів позивача.

У свою чергу, твердження відповідача про наявність у позивача станом на 19.07.2016 недоїмки у сумі 2137598,70 грн., погашення якої є необхідним для подальшого зарахування коштів позивача за задекларованими грошовими зобов`язаннями, суд не може прийняти до уваги, адже наявність у позивача заборгованості, у т.ч. станом на червень 2016 року спростовується обставинами, встановленими у вищезгаданих судових рішеннях, що набрали законної сили, та згідно яких судами досліджувались відповідні податкові періоди, включаючи 2016 рік, а також попередні та наступні періоди.

Разом з цим, будь-яких обґрунтувань, підтверджених належними та допустимими доказами щодо підстав виникнення, а відтак фактичної наявності у позивача заборгованості у вказаному відповідачем розмірі, зокрема станом на липень 2016 року - матеріали справи не містять.

Зокрема, надана відповідачем роздруківка ІКПП позивача містить відомості про те, що станом на 30.06.2016 за КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" рахувалась недоїмка в сумі 2137598,70 грн. (всього заборгованості 2790670,53 грн.), однак, як вже було вказано, наявність такої заборгованості у позивача, у т.ч. за червень 2016 року спростовується обставинами, встановленими зокрема у рішенні суду від 19.03.2019 по справі № 320/6969/18.

Відповідно, суд робить висновок, що надані контролюючим органом документи на підтвердження наявності у відповідача податкового боргу містять недостовірну інформацію про наявність такого боргу, а отже не можуть бути належним та допустимим доказом наявності податкового боргу.

Таким чином, суд не вважає правомірними підстави нарахування позивачеві контролюючим органом штрафної санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань за податковими деклараціями за 2016-2018 роки та податковим повідомленням-рішенням від 06.09.2017 №, оскільки в даному випадку мала місце протиправна зміна призначення платежів позивача із спрямуванням відповідних коштів на погашення неіснуючого (непідтвердженого) податкового боргу позивача.

Натомість, своєчасна сплата позивачем грошових зобов`язань у відповідний період, за який контролюючим органом була нарахована штрафна санкція в оскаржуваному по даній адміністративній справі податковому повідомленні-рішенні, підтверджується вищезазначеними платіжними дорученнями, що наявні в матеріалах справи, та зокрема судовими рішеннями, що набрали законної сили.

У клопотанні про доручення додаткових доказів відповідачем подано суду службову записку Бориспільського відділу по роботі з податковим боргом Управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Київській області від 19.05.2021 №2516/10-36-13-05-26 та зазначено, що податковим органом виконано рішення судів, що були винесені не на користь відповідача, а також акцентовано увагу на тому, що резолютивна частина вказаних рішень не містила вимог зобов`язального характеру щодо списання податкового боргу позивача.

У запереченнях на клопотання відповідача, позивач серед іншого зазначає, що під час розгляду справи №810/4054/16 в судовому засіданні було встановлено, що частина скасованих ППР винесених у відношенні позивача, а саме відомості про їх судове оскарження були занесені до АІС «Податковий блок» не вчасно, а нараховані за ними штрафні санкції та пеня не були виключені з ІКПП позивача, що мало наслідком подальше збільшення розмірів останньої.

Суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи №810/4054/16 суд в окремій ухвали від 28.12.2018 зокрема вказав про те, що податковим органом не було надано суду жодних доказів про виконання відповідних судових рішень , пояснивши, що для цього немає технічної можливості, оскільки програмне забезпечення АІС «Податковий блок» не дозволяє виконати таку дію.

Також суд вказав про неможливість встановлення дійсної суми заборгованості КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" за наявними матеріалами справи у зв`язку з невиконанням податковим органом численних судових рішень, ухвалених на користь підприємства, в тому числі судових рішень зобов`язального характеру про зарахування сплати податкових зобов`язань за призначенням платежів, що свідчило про викривлену інформацію про наявність податкового боргу в інтегрованих картках платника.

В свою чергу суд зазначив, що з`ясування дійсної суми податкового боргу заборгованості КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" не є можливим у зв`язку з невідображенням контролюючим органом в інтегрованих картках платника в АІС «Податковий блок» інформації про всі судові рішення, ухвалені на користь КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа", що своє чергою призводить до безпідставного нарахування пені у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, по яких судом ухвалені рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суд встановив, що для встановлення дійсної суми податкового боргу КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" та з`ясування підстав його виникнення необхідним є усунення всіх наявних порушень в обліку платежів платника податків, а відтак суд вважав, що дії податкового органу по зарахуванню коштів платника в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, є неправомірними.

Зокрема, дослідивши інтегровану картку платника КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" з податку на додану вартість, з податку на прибуток підприємств та частини чистого прибутку за 2008-2014 роки (т.6, а.с.177-247) суд встановив, що податковим органом всупереч вказаним судовим рішенням не було здійснено вилучення із обліку нарахованих КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" на підставі відповідних податкових повідомлень-рішень сум грошових зобов`язань та не здійснено облік сплачених сум податкового зобов`язання за призначенням платежу, що в свою чергу призвело до того, що наведена в інтегрованих картках КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа" з податку на додану вартість, з податку на прибуток підприємств та частини чистого прибутку за 2008-2017 р.р. інформація не є достовірною.

Таким чином, зазначивши про систематичне невиконання податковим органом своїх обов`язків з правильного обліку платежів в ІКПП КП "Переяслав - Хмельницьктепломережа", що призвело викривлення та непідтвердження інформації в облікових картках платника, зокрема, в інтегрованих картках з податку на додану вартість, податку на прибуток та частини чистого прибутку за 2008-2017 р.р., суд зобов`язав податковий орган усунути причини та умови, які сприяли порушенню закону щодо порушень в обліку платежів КП "Переяслав-Хмельницьктепломережа".

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що дані ІКПП позивача свідчать про те, що останні не приведені у відповідність до дійсного стану податкових зобов`язань та розрахунків позивача перед бюджетом, адже спірна штрафна санкція, нарахована контролюючим органом позивачеві, була сформована внаслідок податкового боргу позивача, обставини наявності якого спростовані відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Одночасно, судом досліджено подані позивачем до суду податкові декларації та платіжні доручення, за якими встановлено, що самостійно визначені позивачем грошові зобов`язання за відповідними деклараціями сплачувались ним вчасно та згідно визначеного розміру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних доказів та пояснень, які б спростовували заперечення позивача щодо неправомірності винесеного відповідачем та оскаржуваного позивачем податкового-повідомлення рішення, а відтак, не довів правомірності формування останнього.

Відзив на позовну заяву відповідача також не містить доводів про те, що контролюючий орган під час визначення позивачеві штрафних санкцій з`ясовував підставу виникнення податкового боргу, у рахунок погашення якого ним змінювалось призначення платежів позивача.

Таким чином, суд робить висновок, що податкове повідомлення - рішення від 19.05.2020 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, згідно рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду з даним адміністративним позовом за реквізитами Київського окружного адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 6516,64 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1101 від 01.04.2021 на суму 2270,00 грн., та №1126 від 08.04.2021 на суму 4246,64 грн., а отже в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України останній підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Київській області від 19.05.2020 №.

Стягнути на користь Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав - Хмельницьктепломережа" (код: 20598264, адреса: 08400, Київська область, м. Переяслав, вул. Івана Мазепи, 33) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (код: 44096797, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-а) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 6516,64 грн. (шість тисяч п`ятсот шістнадцять гривень 64 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 06.01.2022.

Суддя Панченко Н.Д.