Справа № 320/11607/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року м. Київ № 320/11607/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 07.07.2020 №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 14766,24 грн.

Позов мотивовано протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, винесеного відповідачем за наслідками фактичної перевірки позивача, під час якої контролюючий орган дійшов помилкових висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства, оскільки під час перевірки позивачем надавались посадовим особам контролюючого органу усі первинні документи на підтвердження постачання товару, його походження, найменування, ціни та кількості, а форма Книги обліку доходів і витрат не передбачає ведення обліку товарних запасів та не містить у собі відповідних граф чи розділів для таких цілей. Позивачем наголошено на підтвердженні ведення суб`єктом господарювання обліку товарів за місцем їх реалізації накладними, замовленнями та видатковими накладними, які свідчать про наявність у суб`єкта господарювання належним чином облікованих товарно-матеріальних цінностей, які знаходилися в місці їх реалізації. Також, позивачем зазначено про наявність у нього права на період карантину вести облік доходів і витрат без використання книг обліку доходів і витрат, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 дозволено фізичним особам-підприємцям та фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, тимчасово, на період карантину, вести облік доходів і витрат без використання книг обліку доходів і витрат (книг обліку доходів), якщо ведення зазначених книг повинно розпочатися після встановлення карантину, за умови подальшого подання такими особами книг обліку доходів і витрат (книг обліку доходів), до яких внесені дані про доходи та витрати, отримані (здійснені) ними протягом карантину, для реєстрації до контролюючих органів протягом трьох місяців з дня прийняття рішення про відміну карантину.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, з огляду на встановлення під час проведення фактичної перевірки позивача факту здійснення реалізації та зберігання ним товарів, які необліковані у встановленому порядку за місцем реалізації і зберігання на загальну суму 7383,12 грн., чим порушено вимоги пункту 12 статті З Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг», що є підставою для застосування до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області на підставі наказу від 15.05.2020 №808, направлень на перевірку від 18.05.2020 №1495, №1496 проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , про що складено акт перевірки від 18.06.2020 №0726/1036/05/ НОМЕР_1 .

На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 07.07.2020 №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 14766,24 грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та статті 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг».

ФОП ОСОБА_1 подано до Державної податкової служби України скаргу від 20.07.2020 на податкове повідомлення-рішення від 07.07.2020 №.

Рішенням Державної податкової служби України від 09.10.2020 №29806/6/99-00-06-02-06-06 спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся з позовом до суду про його скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно абзацу першого пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункт 86.1).

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності) (пункт 86.5).

Як встановлено судом, посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області на підставі наказу від 15.05.2020 №808, направлень на перевірку від 18.05.2020 №1495, №1496 проведено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , про що складено акт перевірки від 18.06.2020 №0726/1036/05/ НОМЕР_1 .

Зі змісту вказаного акта перевірки вбачається, що контролюючим органом під час перевірки встановлено факт здійснення реалізації та зберігання позивачем товарів, які необліковані у встановленому порядку за місцем реалізації і зберігання на загальну суму 7383,12 грн., а саме: до перевірки надано накладні щодо отримання товарів № 76237/71207 від 08.05.2020 на загальну суму 1901,70 грн., № 99886/93622 від 12.06.2020 на загальну суму 1553,10 грн., № 90301/84620 від 29.05.2020 на загальну суму 1918,32 грн., № БРЗ-087727 від 17.06.2020 на загальну суму 2010,00 грн., які не відображено у книзі обліку доходів і витрат шляхом запису зазначених накладних до витрат понесених ФОП ОСОБА_1 , чим порушено вимоги пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг».

Згідно пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі по тексту - Закон №265/95-ВР), суб`єкти господарювання, які здійснюють операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операцій з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно статті 20 Закону №265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують обліку товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Втім, положеннями Закону №265/95-ВР не визначено порядку ведення обліку товарних запасів на складах та або за місцем їх реалізації, а лише вказано наявність у суб`єктів підприємницької діяльності обов`язку на ведення такого обліку.

Порядок обліку товарних запасів на законодавчому рівні встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Водночас, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності ведуть Книгу обліку доходів і витрат, форма якої затверджена наказом Міндоходів і зборів від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (чинного на час виникнення між сторонами спірних відносин).

При цьому формою Книги обліку доходів і витрат, затвердженої зазначеним наказом, не передбачено ведення обліку саме товарних запасів.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про відсутність у нього як у фізичної особи-підприємця обов`язку ведення товарних запасів шляхом відображення у товарних запасів у Книзі обліку доходів і витрат.

Суд зауважує, що наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_1 від 18.06.2020 та доданими до них первинними документами підтверджується факт надання позивачем під час перевірки посадовим особам контролюючого органу документів, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходились у місці продажу.

Таким чином, позивачем забезпечено ведення обліку товарних запасів у спосіб, визначений статтею 3 Закону №265/95-ВР, відповідно, викладені в акті перевірки, за наслідками якої винесено спірне податкове повідомлення-рішення, твердження відповідача про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, є необґрунтованими, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону №265/95-ВР

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга).

Отже, зважаючи на наведене судом правове регулювання, наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 07.07.2020 №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 14766,24 грн., та про наявність підстав для його скасування, відповідно позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція №0.0..1 від 11.11.2020). Оскільки, позов задоволено повністю, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 07.07.2020 №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 14766,24 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 10 січня 2022 року.