Справа № 420/17469/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач, з урахувань уточнень до предмета позовних вимог (вхід.№ЕП/35813/21 від 13.12.2021р.), просить суд визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 26.08.2021р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 4200,00 гривень в межах виконавчого провадження №63973056 щодо виконання виконавчого листа №520/10197/19 вiд 04.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 07.10.2021 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 5452,77 грн. в межах виконавчого провадження №63973056 щодо виконання виконавчого листа №520/10197/19 вiд 04.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович ( 68004, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. 1-го Травня, буд. 19, оф. 310), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), визнання протиправною та скасування постанови.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови скасовано. Справу № 420/17469/21 скеровано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

30.11.2021р.означена адміністративна справа № 420/17469/21 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/17469/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана Постанова від 26.08.2021р. містить лише загальну суму витрат, однак не розшифровує їх складову та вартість кожного окремо, чим порушує в першу чергу право боржника знати та розуміти за що він мусить платити. З огляду на порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскаржувана постанова має бути скасована як неправомірна.

Ухвалою суду від 08.12.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , визнання протиправною та скасування постанови, - залишено без руху, відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 р. продовжено позивачеві ОСОБА_1 , строк для усунення недоліків, шляхом подання до суду у кількості примірників (в т.ч. для відповідача) - заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням належних, достатніх, та документально підтверджених підстав для його поновлення.

Ухвалою суду від 29.12.2021 року продовжено розгляд справи №420/17469/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови, відповідно до ч.14 ст.171 КАС України. Призначено судове засідання на 05.01.2022 р. о 14.40 год.

21.12.2021 рові до суду від відповідача - Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович надійшов відзив на адміністративний позов (від 21.12.2021 року за № 72641/21), у якому вказано, що боржником не було вчасно виконано вимоги пункту 3 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким вiн володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших Фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, приватним виконавцем вживалися заходи передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо перевірки майнового стану боржника, направлення запитів для перевірки інформації про майно чи доходи боржника. Боржник ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження та обсягом здійснених приватним виконавцем дій в рамках виконавчого провадження №63973056, стягувачем було здійснення авансування на проведення виконавчих дій зв`язку з чим. При розподiлi стягнутих з боржника грошових сум вiдповiдно до частини 1, 2 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», що надходили на депозитний рахунок приватного виконавця в першу чергу повертався авансовий внесок стягувача на органiзацiю та проведення виконавчих дій та компенсувалися витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача. При цьому, Закон не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази пх здiйснення сторонам виконавчого провадження. Згідно калькуляції проведеної в рамках виконавчого провадження № 63973056, станом на 24.09.2021 року загальний розмір витрат виконавчого провадження складав 10264,60 грн. Дії боржника призводять до збільшення витрат виконавчого провадження. Таким чином, приватний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, жодного порушення вимог чинного законодавства - не допущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених, зокрема, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Будь-яких заяв (клопотань), пояснень тощо від третьої особи до суду не надійшло.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 року відмовлено у задоволені заяви представника позивача - Мілінка Вадима Анатолійовича, щодо повернення відповідачеві відзиву на позовну заяву (від 05.01.2022 р., вхід. №ЕП/313/22) по адміністративній справі №420/17469/21.

05.01.2022 року до суду від представника позивача Ніц А.С. надійшла заява (вхід. №644/22) про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Таким чином, враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного суду від 16.10.2020 року у справі № 520/10197/19 рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2020 року в частині збільшення розміру аліментів змінено. Збільшено розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_1 , стягнувши з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Київським районним судом м. Одеси 04.12.2020 року видано виконавчий лист по справі № 520/10197/19.

Постановою ВП № 63973056 від 21.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №520/10197/19, виданого 04.12.2020 про збільшення розміру аліментів, які стягнуті з ОСОБА_1 , стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 ) аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою про розмір мінімальний витрат виконавчого провадження № 63973056 від 21.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальний витрат - 1000,00 грн.

Постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №63973056 від 26.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму додаткових витрат - 4200,00 грн.

Постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №63973056 від 07.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму додаткових витрат -5452,77 грн.

Вищеозначена позиція суб`єкта владних повноважень послугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов, - підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу статей 1, 5 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається зі змісту Постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №63973056 від 26.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму додаткових витрат, а саме 4200,00 грн.

Також, як вбачається зі змісту Постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №63973056 від 07.10.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., керуючись ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму додаткових витрат, а саме 5452,77 грн.

Так, судом з`ясовано, що оскаржувані Постанови містять лише формулювання - «Загальна сума додаткових витрат» у відповідному розмірі.

Статтею 42 Закону №1404 визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Особливості стягнення витрат виконавчого провадження врегульовані розділом VI «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень (затверджено наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.07.2012р. за №489/20802) (надалі - Інструкція).

Згідно з п.2 Розділу VI Інструкції витрати виконавчого провадження складаються з мiнiмальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмiр мiнiмальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пiзнiше наступного робочого дня після її винесення.

Мiнiмальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрати, пов`язаних з винесенням постанов про:

- відкриття виконавчого провадження;

- стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збiр не стягується);

- основноп винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

- стягнення витрат виконавчого провадження;

- закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за №1300/29430, затверджено види та розмiри витрат виконавчого провадження.

1.Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.

3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

8. Сплата судового збору.

9. Оплата вчинюваних нотаріальних дій.

10. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

11. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до п. 2 Розділу VI Інструкції якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Пункт 7 Розділ I Інструкції встановлено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

Між тим, як встановлено судом, та зазначено вище, у мотивувальній частині оскаржуваних постанов відсутній будь - який розрахунок, калькуляція, тощо здійснених відповідачем витрат виконавчого провадження, із зазначенням їх обсягу, та розміру усіх складових.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги наведені у відзиві на позовну заяву посилання відповідача на те, що Закон №1404 не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази пх здійснення сторонам виконавчого провадження, а також те, що згідно калькуляції, проведеної в рамках виконавчого провадження № 63973056, станом на 24.09.2021 року загальний розмір витрат виконавчого провадження складав 10264,60 грн., оскільки оскаржувані постанови всупереч відповідним законодавчим вимогам, не містять жодних розрахунків, калькуляцій, тощо, здійснених відповідачем витрат виконавчого провадження, із зазначенням їх обсягу, та розміру усіх складових.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

До того ж, суд зазначає, що спірне рішення суб`єкта владних повноважень на предмет його правомірності, оцінюється судом, зокрема, на момент його прийняття.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов, є обґрунтованими, доведеними належними, достатніми доказами, та відповідно є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов, є правомірними, отже, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ч.1 ст.9, ч.1 ст.77, ч.1 ст.72, 73-77, ч.9 ст.205, ст.ст.242, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 26.08.2021р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 4200,00 грн., в межах виконавчого провадження №63973056 щодо виконання виконавчого листа №520/10197/19 вiд 04.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 07.10.2021 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 5452,77 грн., в межах виконавчого провадження №63973056 щодо виконання виконавчого листа №520/10197/19 вiд 04.12.2020р. про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 аліментів.

4. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Харченко Ю.В.