Справа № 420/26344/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
10 січня 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови Комінтернівського районного суду Одеської області Вінської Наталії Всеволодівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТУ ДСА України в Одеській області, ДСА України про визнання незаконним та скасування наказу, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Голови Комінтернівського районного суду Одеської області Вінської Наталії Всеволодівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ТУ ДСА України в Одеській області, ДСА України, в якому позивач просить суд визнати незаконним і скасувати наказ №7-ОС від 27.02.2020 року з правових підстав: грубого порушення правових принципів та не відповідності виданого наказу приписам Закону України «Про судоустрій статус суддів» та Конституції України.
Ухвалою суду від 28.12.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні клопотань про поновлення строку звернення до суду та відстрочення сплати судового збору, залишено без руху адміністративний позов та встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі судом було зазначено, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду належними чином оформленого адміністративного позову із коректним викладенням його тексту та змісту, правильним викладенням позовних вимог, доказів сплати судового збору та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.
04.01.2022 року та 06.01.2022 року, 10.01.2022 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову, в якій позивач, не надавши до суду жодних нових доказів, не зазначивши жодних нових підстав для звільнення його від сплати судового збору та поновлення йому строку звернення до суду, вимагає задовольнити його клопотання та відкрити провадження у справі.
З даного приводу суд зауважує наступне.
Відповідно до п.п. 5 та 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, із зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
При цьому суд зазначає, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно процесуальних положень ч. 1 ст. 5 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, що повинно сприяти ефективному захисту порушених прав та інтересів, у тому числі з огляду на виконання рішення суду.
Суд зазначає, що речення в адміністративному позові та позовні вимоги позивача сформульовані нечітко, з порушенням правил будування речень, з численними граматичними помилками, що унеможливлює з`ясування судом змісту заявлених позовних вимог.
Пунктами 4 та 9 ч. 5 ст. 160 КАС України визначено обов`язок позивача зазначити в позовній заяві зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод та інтересів позивача.
Такі вимоги Кодексу адміністративного судочинства України до позивача кореспондуються з визначенням його, як особи, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду (п.8 ч.1 ст.4 КАСУ) та із завданням адміністративного судочинства (ч.1 ст.2 КАС України), яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з адміністративного позову позивач просить суд визнати незаконним і скасувати наказ №7-ОС від 27.02.2020 року «Про вступ судді ОСОБА_2 до виконання обов`язків голови суду».
При цьому ОСОБА_1 в адміністративному позові не зазначає, а зі змісту адміністративного позову не вбачається, які права, свободи або охоронювані законом інтереси позивача були порушенні саме зазначеним наказом №7-ОС від 27.02.2020 року. Разом з тим, всі обґрунтування позовних вимог стосуються виключно його трудових прав, а саме його незгоди з наявними дисциплінарними провадженнями, а також на можливе незаконне звільнення його із займаної посади відповідачем. Більш того, позивачем самостійно зазначається, що факт обрання відповідача головою суду не порушував і не міг порушити його права, як працівника апарату суду, тому як згідно до приписів ЗУ «Про державну службу» безпосереднім керівником позивача є керівник апарату, а не голова суду.
Відповідно до положень частини 2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі за клопотанням учасників справи.
Як вбачається з адміністративного позову, позивач в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, зазначає ТУ ДСА України в Одеській області та ДСА України. Водночас позивач не зазначає, на чиїй стороні (позивача чи відповідача) мають виступати такі треті особи.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів
В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач при поданні адміністративного позову зазначив, що він з 20.12.2016 року працює в апараті Комінтернівського районного суду Одеської області та факт обрання відповідача по справі головою суду був відомий йому відразу після проведення зборів суддів. Більш того позивач зазначає, що він особисто привітав ОСОБА_2 з обранням її на таку почесну адміністративну посаду і від щирого серця побажав їй здобутків. Водночас, як також стверджує ОСОБА_1 , зазначений наказ тривалий час не порушував його прав та інтересів. Водночас лише 26.05.2021 року, а саме через скликання відповідачем зборів судів на яких, за твердженням позивача, його було звинувачено у неналежній поведінці та винесено накази про порушення дисциплінарного провадження стосовного нього, є датою, з якою позивач пов`язує початок строку на оскарження в судовому порядку наказу №7-ОС від 27.02.2020 року «Про вступ судді ОСОБА_2 до виконання обов`язків голови суду».
З даного приводу суд зауважує наступне.
Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення (якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору) відносини стають стабільними.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення власних прав через байдужість до їх реалізації або небажання дізнатися про їх порушення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, та, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення ЄСПЛ "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Суд зауважує, що посилання позивача на те, що оскаржуваний наказ тривалий час не порушував його прав та інтересів, і лише 26.05.2021 року, а саме через скликання відповідачем зборів судів, на яких, за твердженням позивача, його було звинувачено у неналежній поведінці та винесено накази про порушення дисциплінарного провадження, слід вважати датою, з якої позивач має право на звернення до суду із оскарженням наказу №7-ОС від 27.02.2020 року є помилковими, та такими, що не ґрунтується на жодних вимогах чинного законодавства.
Суд також зауважує, що 26.05.2021 року у позивача розпочався строк саме на оскарження наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, однак не наказу №7-ОС від 27.02.2020 року, про який позивачу (як ним було зазначено у позові) було відомо ще з моменту його прийняття.
Будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду та доказів на обґрунтування їх поважності, позивачем до позовної заяви та до заяв про усунення недоліків від 04.01.2022 року, 06.01.2022 року, та 10.01.2022 року не надано, а судом з матеріалів адміністративного позову не вбачається.
Зазначена ухвала суду набрала законної сили та позивачем не оскаржувалась. За таких умов суд зауважує, що позивачем не зазначено поважних причин для звернення до того ж самого суду з такими ж позовними вимогами з пропуском законодавчо встановленого строку, але в іншій адміністративній справі.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Позивач судовий збір за звернення до суду з даним позовом не сплатив, надав разом із адміністративним позовом клопотання про відстрочення йому сплати судового збору у зв`язку зі своїм скрутним матеріальним становищем та отриманням в листопаді 2021 року заробітної плати у розмірі 2818,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI (далі ЗУ №3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований тільки за наявності певних обставин (доведеності заінтересованою особою на підставі достатніх та допустимих фактичних даних наявності обставин, що можуть слугувати підставою для звільнення від сплати судового збору).
До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря тих судових витрат, яких зазнає сторона.
Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №9901/67/20.
Невмотивоване звільнення від сплати судового збору, на думку суду, може утворювати умови для дискримінаційного становища інших суб`єктів звернення до суду.
Водночас жодних доказів на підтвердження скрутного майнового стану позивачем при поданні адміністративного позову та поданні заяв про усунення недоліків від 04.01.2022 року та 06.01.2022 року, 10.01.2022 року до суду надано не було. За таких обставин у суду відсутні підстави для відстрочення сплати позивачу судового збору.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем у встановлений чинним законодавством термін не було усунуто недоліків адміністративного позову, визначених судом, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу та додані до неї матеріали.
Керуючись приписами ст.ст. 5-11, 160, 161, 169, 171, 241, 243, 248, 256, 293, 295, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Голови Комінтернівського районного суду Одеської області Вінської Наталії Всеволодівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ТУ ДСА України в Одеській області, ДСА України про визнання незаконним та скасування наказу - повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький