Справа № 620/16173/21
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/16173/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача Завадуцького О.О.

представника відповідача Кашиної С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" до Чернігівської митниці про визнання протиправеною та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" звернулось до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці та просить:

1. Визнати протиправним та скасувати Рішення Північної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів UA102170/2021/000048/2 від 25.05.2021.

2. Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00069, оформлену Північною митницею Державної митної служби України.

3. Визнати протиправним та скасувати Рішення Північної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000051/1 від 31.05.2021.

4. Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00073, оформлену Північною митницею Державної митної служби України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що Північна митниця Державної митної служби України виносячи Рішення про коригування митної вартості товарів UA102170/2021/000048/2 від 25.05.2021, та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00069, а також Рішення про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000051/1 від 31.05.2021 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00073, діяло протиправно без дотримання норм та приписів податкового і митного законодавства, чим порушило права і охоронювані законом інтереси "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

10.12.2015 Позивач уклав з резидентом Великобританії Бритіш Американ Тобакко (Джі Ел Пі) Лімітед (British American Tobacco (GLP) Limited), далі - «Продавець», Контракт № T01/16-U (далі - «Контракт»). У подальшому до Контракту були укладені Додаткові договори №№ 7, 10, 14, які стосуються предмета даного спору, та Додаток № 158 (додатки 3-7 до позову). За Контрактом Позивач купує у Продавця тютюн в кількості та асортименті, що зазначається у Додатку № 158 до Контракту.

Всі поставки за Контрактом здійснюються на умовах DDU («поставлено, податки не сплачені», Інкотермс-2000) склад Позивача в Україні, м. Прилуки, вул. Незалежності, 21. Відповідно до зазначених умов, всі витрати, пов`язані з доставкою товарів до складу Позивача, здійснює Продавець. У свою чергу, Позивач за Контрактом не несе ніяких інших витрат, окрім сплати контрактної ціни за товари. Також, Позивач зобов`язаний сплатити бюджетні платежі в Україні, пов`язані з імпортом товарів за Контрактом.

У травні 2021 р. Позивач імпортував товари за Контрактом і Додатком № 158 до нього (далі ця господарська операція іменується «Поставка»).

Предметом Поставки є «необроблений тютюн типу Вірджинія, трубовогневої сушки, з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет» та «необроблений тютюн типу Берлей, світлий, тіньового сушіння, з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет» - таким чином товар був ідентифікований у поданих Позивачем Відповідачу митних деклараціях.

Для митного оформлення Поставки Позивач подав до митниці такі митні декларації та декларації митної вартості - митна декларація № UA102170/2021/045878 від 25.05.2021, Декларація митної вартості № UA102170/2021/045878 від 25.05.2021, митна декларація № UA102170/2021/045877 від 25.05.2021, Декларація митної вартості № UA102170/2021/045877 від 25.05.2021.

Митна вартість Поставки була визначена Позивачем за основним (першим) методом, згідно положень ст.ст. 57 та 58 Митного кодексу України (далі - «МК»), а саме за ціною Контракту. Відповідно до умов Контракту, до ціни, яка підлягає сплаті Продавцю у межах Поставки, не підлягають додаванню ніякі інші витрати. Отже, будь-які складові митної вартості, окрім ціни товарів за Контрактом, відсутні.

Разом з митними деклараціями, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК, Позивач надав митниці основні документи, а також, відповідно до ч. 6 ст. 53 МК, додаткові документи.

Під час здійснення контролю за визначенням митної вартості Відповідач пропонував Позивачу надати деякі додаткові документи.

У ч. 3 ст. 53 МК встановлено: «3. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи…»

При цьому, Позивачем були надані всі основні документи, необхідні для визначення митної вартості товарів за основним методом (ціною Контракту), відповідно до ч. 2 ст. 53 МК.

Надані Позивачем документи не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містили ознак підробки, і не повинні були містити відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, оскільки всі такі складові були включені у ціну Контракту.

Разом з тим, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, містились вичерпно у наданих Позивачем Відповідачу документах, а саме у Контракті з додатками до нього та відповідних інвойсах.

Отже, встановлені ч. 3 ст. 53 МК підстави для витребування Відповідачем додаткових документів були відсутні, а відповідно й був відсутній обов`язок Позивача надавати такі додаткові документи.

Декларації митної вартості, зазначені у п. 2.3.1 вище, містили нульові значення складових митної вартості, відповідно до умов Контракту та Поставки.

У цьому контексті, принципово важливим є застосування положень ст. 19 Конституції України:

«Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Із застосування ст. 19 Конституції України до спірних правовідносин слідує висновок, що вся правова позиція Відповідача щодо витребування від Позивача додаткових документів, а також щодо начебто виявлених недоліків таких документів, базується на помилковому визначенні того, що для витребування додаткових документів існували підстави. Насправді, такі підстави були відсутні.

Таким чином, витребуючи додаткові документи, Відповідач порушив приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України. На підставі цієї ж норми, Відповідач був зобов`язаний прийняти на підтвердження митної вартості товарів документи, які Позивач надав Відповідачу, згідно основного методу визначення митної вартості.

У свою чергу, згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України, Позивач не був зобов`язаний надавати додаткові документи.

На додачу до зазначеного вище, додаткові документи, які Позивач надав Відповідачу, ніяким чином не спростовують, а навпаки підтверджують, митну вартість за основним методом, первинно заявлену Позивачем у митних деклараціях (зазначені у п. 2.3.1 Позову).

Щодо товарів за митною декларацією № UA102170/2021/045878 - рішення про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000048/2 від 25.05.2021; Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00069 та товарів за митною декларацією № UA102170/2021/045877 - рішення про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000051/1 від 31.05.2021, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00073 суд зазначає наступне.

Відмова Позивача від прийняття та митного оформлення товарів за Поставкою спричинила б припинення виробництва Позивачем окремого виду продукції, і завдання збитків, непропорційно великих у порівнянні із втратами від виконання оскаржуваних рішень Відповідача.

З метою запобігання таким непропорційно великим збиткам, Позивач подав до митниці змінені митні декларації та декларації митної вартості щодо Поставки, у яких зазначив митну вартість, визначену Відповідачем в односторонньому порядку, а саме:

а) Митна декларація № UA102170/2021/045882 від 26.05.2021; Декларація митної вартості № UA102170/2021/045882 від 26.05.2021;

б) Митна декларація № UA102170/2021/045924 від 31.05.2021; Декларація митної вартості № UA102170/2021/045924 від 31.05.2021.

Правова позиція Позивача у цій справі полягає у тому, що Позивач правильно вчинив всі дії, передбачені чинним законодавством, для митного оформлення товарів за Поставкою за основним методом (ціна Контракту), а Відповідач протиправно не виконав свої функції щодо такого митного оформлення товарів.

Надаючи правову оцінку позиції Позивача, суд зазначає наступне.

Після прибуття товарів за Поставкою на митну територію України, Позивач звернувся до Відповідача для здійснення митного оформлення імпорту. Митна вартість товарів визначена Позивачем за основним методом - за ціною контракту (вартістю операції). Керуючись ч. 2 ст. 53 МК, одночасно з митною декларацією Позивачем були подані наступні документи:

- Декларація митної вартості;

- Контракт № T01/16-U від 10.12.2015 року з Додатковими договорами №№ 7, 10, 14 та Додатком № 158;

- рахунки-фактури (інвойси);

- повідомлення щодо відсутності на момент митного оформлення оприбуткування товару та оплати за нього та надання інформації щодо оплати за подібні товари;

- ліцензію на виробництво тютюнових виробів;

- інші документи, що супроводжували поставку товару: акти про проведення огляду товарів, міжнародні товарно-транспортні накладні, морські накладні, сертифікати про походження товару, екологічні декларації, документи фітосанітарного та радіологічного контролю, які зазначені самим Відповідачем у Картках відмови № UA102170/2021/00069 та № UA102170/2021/00073.

Також Позивачем, додатково до основних документів, вказаних в ч. 2 ст. 53 МК, керуючись ч. 6 ст. 53 МК, було подано Прайс-листи від 23.02.2021, 24.05.2021 та експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-120 від 16.03.2021, ПК-52/2 від 27.05.2021.

Зазначені документи є достатніми для митного оформлення товарів за основним (першим) методом - за ціною Контракту, щодо кожної з вказаних митних декларацій.

Згідно ч. 3 ст. 57 МК: «Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу».

Як вбачається з матеріалів справи, митна вартість товарів за Поставкою могла бути визначена шляхом застосування основного методу, і Позивач надав для цього Відповідачу всі необхідні документи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 58 МК, були наявні всі умови для застосування основного методу визначення митної вартості товарів, оскільки немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарі, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів, жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, покупець і продавець хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів, обгрунтування зворотнього відсутні, ціна Контракту підтверджена Позивачем документально, складові митної вартості, які б підлягали обчисленню, не застосовуються, оскільки всі витрати з поставки за Контрактом несе Продавець.

Згідно ч. 8 ст. 58 МК: «Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (згідно Контракту), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню».

При цьому, у даній справі будь-які такі об`єктивні дані відсутні, згідно умов Контракту, отже ніякі додавання до ціни Контракту не передбачені.

Частиною 10 ст. 58 МК визначені складові митної вартості. Як вбачається з обставин справи, будь-які складові митної вартості у Поставці об`єктивно відсутні, оскільки, згідно з умовами Контракту, Позивач не несе ніяких витрат, пов`язаних з поставкою товарів на умовах DDU склад Позивача, окрім сплати Продавцю ціни за Контрактом.

Частиною 11 ст. 58 МК встановлено: «При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (за Контрактом), не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Розрахунок митної вартості проведений Позивачем за основним методом (ціна Контракту) на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. На підтвердження цього, Позивач надав Відповідачу всі необхідні документи, передбачені чинним законодавством (МК), як підтверджується матеріалами справи.

У Деклараціях митної вартості щодо Поставки Позивач правомірно зазначив нульові значення складових митної вартості та відсутність впливу взаємозв`язку сторін Контракту на вартість товарів.

Щодо не обгрунтованості рішень Відповідача, суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що підстави прийняття Відповідачем оскаржуваних рішень не відповідають дійсним обставинам здійснення Поставки, та вимогам чинного законодавства. Нижче наведені кожна із підстав оскаржуваних рішень, зазначена Відповідачем у таких рішеннях, разом із запереченнями та поясненнями Позивача.

Відповідач зазначає, що: «Документи містять розбіжності».

Це твердження Відповідача не відповідає дійсності.

Відповідач, у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 102170/2021/000051/1 від 31.05.2021, зазначає, що розбіжністю є той факт, що згідно п. 5.1 Контракту до перетину товаром державного кордону України Продавець надає Покупцю, зокрема, такі документи:

а) Експортна митна декларація;

б) Фіто санітарний сертифікат;

в) Калькуляція розрахунку ціни,

і що зазначені у п.п. А-В вище документи не надавались Позивачем для митного оформлення товарів.

Жодний із зазначених Відповідачем документів не входить до переліку документів, якими підтверджується митна вартість, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК.

Фіто санітарний сертифікат немає ніякого відношення до визначення митної вартості взагалі, оскільки його призначенням є відображення фіто санітарного статусу товару, а не цінового.

Згідно Контракту, Продавець надає Позивачу фіто санітарний сертифікат лише з метою щоб Позивач мав можливість упевнитись у придатності товару для використання за призначенням.

Калькуляція розрахунку ціни є елементом договірних відносин між сторонами Контракту, не призначеним для розголошення третім особам. За відсутності встановленого законом обов`язку Позивача подавати для митного оформлення зазначену калькуляцію, Позивач правомірно не подавав її для митного оформлення поставок за Контрактом. Також, відповідно до ч. 4 ст. 53 МК, калькуляція ціни подається декларантом лише за її наявності у нього, а сама така наявність не є обов`язковою. Слід враховувати, що сторони Контракту не позбавлені можливості за взаємною згодою не виконувати певні його умови.

Отже, ненадання Позивачем для визначення митної вартості таких документів не може створювати «розбіжності» з тими документами, які були надані Позивачем митниці для митного оформлення товарів. Оформлення та обмін такими документами між сторонами Контракту є елементом їх договірних відносин і не стосується функцій митниці.

Разом з тим, документація, яка надається сторонами відповідно до п. 5.1 Контракту одна іншій, не є частиною самого Контракту (на відміну від його додаткових угод та додатків), оскільки не спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а лише засвідчує певні факти стосовно виконання Контракту. Отже, сторони Контракту мають право на свій розсуд визначати яким чином їм засвідчувати виконання Контракту між ними.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA 102170/2021/000051/1 від 31.05.2021 зазначає, що «у Інвойсі № 190154322 від 16.03.2021 вказані терміни оплати, які не відповідають пункту 4.1 Контракту».

Зазначене твердження Відповідача є помилковим.

Як вбачається з умов Інвойсу № 190154322 від 16.03.2021, вони відповідають умовам Контракту, зокрема його пункту 4.1. З лінгвістичного, логічного та системного співвідношення змісту п. 4.1 Контракту, у його зв`язку з іншими положеннями Контракту, однозначно вбачається, що будь-які розбіжності між п. 4.1 Контракту та зазначеним Інвойсом відсутні.

Так, у зазначеному інвойсі вказаний термін розрахунку "Due on end of next month", що українською мовою означає «Підлягає оплаті у кінці наступного місяця» - що повністю відповідає змісту п. 4.1 Контракту.

Окрім того, навіть якщо припустити, що сторони Контракту створили б які-небудь розбіжності між інвойсами та Контрактом щодо термінів оплати, такі розбіжності, якщо вони не стосуються ціни товару, не можуть впливати на визначення митної вартості товару.

Відповідач не зазначив у оскаржуваних рішеннях у чому саме він вбачає розбіжності у термінах оплати за Контрактом та Інвойсом, а також не зазначив, яке відношення виявлені Відповідачем розбіжності мають до визначення митної вартості товарів.

З ч.ч. 1 та 2 ст. 53 МК вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Закріплений принцип відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до «Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила, а саме - на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Такі положення повністю узгоджуються з встановленими у ст. 8 МК принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

Також твердження Відповідача про те, що : «Документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості», - не відповідає дійсності.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК (Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Позивач обрав метод визначення митної вартості за ціною Контракту і надав для цього всі необхідні документи. Зокрема, надані Позивачем митниці документи містять вичерпну інформацію про ціну товарів, що підлягає сплаті Продавцю.

У відношенні твердження Відповідача про те, що :«До митного оформлення не надавалися деякі документи, які зазначені у Контракті», суд зазначає наступне.

Згідно висновків Верховного Суду (справа № 825/1972/17), викладених у постанові від 31.07.2018 у справі № 825/1972/17, розглядаючи подібні відносини між тими ж сторонами, зробив такий висновок (п. 14-16 Постанови): «14. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності».

Висновок Верховного Суду, аналогічний зазначеному, міститься також у Постанові Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 825/298/16. Також, у зазначеній Постанові міститься такий висновок: «наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, в силу частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті».

Як обгрунтовано зазначено Позивачем, обставини, які начебто викликали сумніви у Відповідача, спростовуються матеріалами справи. Існування причин неможливості перевірки Відповідачем заявленої Позивачем митної вартості за Поставкою не підтверджуються матеріалами справи. Зазначення Відповідачем документів, які він додатково вимагає від Позивача (у оскаржуваних рішеннях), не грунтується на обставинах справи та нормах чинного законодавства.

Щодо твердження Відповідача про те, що: «У інвойсі вказані терміни оплати які не відповідають Контракту», суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, Інвойс № 190154322 від 16.03.2021 повністю відповідає умовам Контракту. У цій частині обгрунтування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA 102170/2021/000051/1 від 31.05.2021 Відповідач перекручує факти.

Відповідач зазначає, що: «Сторони Контракту пов`язані між собою (за інформацією від декларанта), перевірити відсутність впливу взаємозв`язку на ціну не є можливим; декларантом не виконані положення ч. 18 ст. 58 МК щодо доведення митної вартості за першим методом».

Використання Відповідачем такої причини для коригування митної вартості та відмови у митному оформленні, за даними обставинами, є протиправним, оскільки Частинами 12-15 ст. 58 МК встановлено: «12. Той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. 13. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. 14. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. 15. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари».

Як вбачається із змісту наведених норм законодавства, пов`язаність сторін Контракту могла бути підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною Контракту лише за умови що Відповідач надав Позивачу, або уповноваженій ним особі, письмові обгрунтування, що факт пов`язаності вплинув на контрактну ціну товарів. Таке письмове обгрунтування митного органу відсутнє. Таким чином, у силу ч. 14 ст. 58 МК, необхідно вважати що взаємовідносини пов`язаності Позивача з Продавцем не вплинули на ціну товарів.

Також, оскільки Відповідач не надав письмових обгрунтувань впливу пов`язаності на ціну товарів, у Позивача були відсутні підстави для надання відповіді та доказів згідно з ч. 15 ст. 58 МК.

Більше того, оскільки будь-які обгрунтування зі сторони Відповідача були відсутні, у Позивача не було можливості навіть визначити, на що відповідати і які докази можуть бути доречними.

Від так, суд констатує, що Позивач не виконав положень ч. 18 ст. 58 МК, і це стало причиною відмови у митному оформленні товарів за ціною Контракту.

При цьому, Відповідач не виконав положення ч. 13 ст. 58 МК, що унеможливлює застосування до митного оформлення товарів ч. 18, і ч.ч. 19, 20 ст. 58 МК.

Разом з тим, вбачається що Відповідач діяв виходячи з презумпції протиправності дій Позивача, і що у нього не виникало сумнівів щодо такої презумпції. Такий підхід протирічить принципу митної справи, викладеному у п. 3 ч. 1 ст. 8 МК: «Митна справа здійснюється на основі принципів: …3) законності та презумпції невинуватості».

Верховний Суд у Постанові від 22.11.2019 у подібній справі № 825/3798/15-а, за участі тих самих сторін, виклав такий висновок: «при наданні правової оцінки твердженню митниці про пов`язаність між собою сторін зовнішньоекономічного контракту, суд враховує, що за правилами ч.12 ст. 58 МК України (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів (ч.ч. 13,14 ст. 58 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин))».

Із наведеного висновку Верховного Суду слідує, що у зв`язку з тим, що Відповідач не скеровував на адресу Позивача, в порядку ч. 13 ст. 58 МК України, письмове обґрунтування щодо впливу пов`язаності сторін на ціну оцінюваних товарів, посилання Відповідача на факт пов`язаності сторін Контракту не може бути належною та достатньою підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Доводи Відповідача про неможливість ідентифікації товару по наданим документам також є необґрунтованими. Наданими у справу документами підтверджується, що повна назва товарів, рік їх виготовлення, зазначені в основних документах - додатках до Контракту та Інвойсах. Ідентифікувати товар можливо за номерами маркуванням товару, які вказано як в додатках до контракту і інвойсах, так і в прайс-листі (додаток № 18 до позову). Враховуючи, що повний опис товару визначений в самому Контракті та додатках до нього, то зазначення групи якості та країни походження товару в прайс-листі є достатнім для ідентифікації товару.

Щодо твердження твердження Відповідача: «Декларації відправника (Продавця за Контрактом), і інші документи, не містять відомостей, що підтверджують числові значення всіх складових митної вартості, відповідно до заявлених декларантом умов поставки», суд зазначає наступне.

У ч. 10 ст. 58 МК встановлено перелік «складових митної вартості». Переліку передує таке положення: «При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: …»

З матеріалів справи очевидно вбачається, що в умовах Поставки об`єктивно відсутні будь-які додаткові витрати, які не включались до ціни Контракту.

Відповідач не зазначає - стосовно яких саме складових митної вартості не вистачає відомостей, та які саме числові значення залишаються непідтвердженими.

Як вбачається з матеріалів справи, до ціни за Контрактом були включені всі витрати Позивача.

Докази зворотнього суду не представлено.

Щодо твердження Відповідача: «Наявні експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-120 від 16.03.2021, № ПК-52/2 від 27.05.2021 не дають змоги перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів», суд зазначає наступне.

Зазначена обставина не може бути підставою для відмови у митному оформленні та коригуванні митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК, експертний висновок не входить до переліку основних документів, які декларант має надати митному органу для підтвердження митної вартості.

Експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-120 від 16.03.2021 та № ПК-52/2 від 27.05.2021 були надані Позивачем як необов`язкові додаткові документи, згідно ч. 6 ст. 53 МК. При цьому, Позивач надав Відповідачу всі обов`язкові документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК.

Щодо висновку Відповілача: «Бухгалтерська документація не стосується даного товару», суд зазначає наступне.

Зазначена обставина не може бути підставою для відмови у митному оформленні та коригуванні митної вартості.

У п. 5 ч. 2 ст. 53 МК встановлено, що бухгалтерські документи подаються декларантом «за наявності». Отже, законодавець не зобов`язує декларанта подавати бухгалтерські документи у будь-якому разі.

Також, до позову доданий Лист «В митні органи», яким Позивач повідомив Відповідача, що за Поставкою, на момент митного оформлення товарів, не було здійснено дії чи події, яка підлягала б відображенню в бухгалтерському обліку, відповідно до абзацу 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Також, разом із зазначеним Листом, Позивач надав Відповідачу копії прибуткового ордеру, митної декларації та платіжного доручення (зазначені у Листі) щодо подібних товарів, які підтверджують заявлену Позивачем митну вартість товарів за ціною Контракту.

Щодо висновку Відповідача: «Рівень митної вартості товару має дорівнювати зазначеному у таких митних деклараціях: № UA102170/2020/046487 від 08.10.2020, № UA102170/2020/046373 від 11.09.2020», суд зазначає наступне.

Визначення митної вартості Відповідачем відповідно до зазначених декларацій є протиправним, оскільки такі митні декларації не мають ніякого відношення до Поставки за Контрактом, відносно якої Відповідачем були прийняті оскаржувані рішення. У чинному законодавстві відсутні будь-які норми, які б обгрунтовували встановлення митної вартості товарів за Поставкою на підставі митних декларацій, які не стосуються цієї поставки, враховуючи всі інші обставини даної справи. Такий підхід Відповідача до визначення митної вартості є свавільним.

Свавільне визначення митної вартості Відповідачем порушує приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України («Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України»), а також протирічить чисельним позиціям Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (далі - «ЄСПЛ»).

Суд окремо звертає увагу на внутрішнє протиріччя у правовій позиції Відповідача у цій справі.

Відповідач стверджує, що вбачає неможливим встановити характеристики товарів (як Відповідач зазначив оскаржуваних рішеннях) за Поставкою. Разом з тим, Відповідач проводить аналогію між товарами за Поставкою (які є предметом цієї справи) і іншими товарами, які не є предметом Поставки. Відповідач при цьому не пояснює на підставі яких спільних характеристик товарів застосовується таке порівняння.

Зазначене протиріччя є ще однією ознакою протиправності прийняття Відповідачем оскаржуваних рішень.

Також, Відповідач, порівнює ціну однакового товару за Поставкою з різними митними деклараціями, які не мають відношення до Поставки.

Так, стосовно товару «необроблений тютюн типу Вірджинія, трубовогневої сушки, з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет», у Картці відмови № UA102170/2021/00069 Відповідач посилається на митну декларацію № UA102170/2020/046373 від 11.09.2020 (і визначає вартість товару на рівні 6,11 дол. США/кг), а у Картці відмови № UA102170/2021/00073 Відповідач посилається вже на іншу митну декларацію № UA102170/2020/046487 від 08.10.2020 (і визначає вартість товару на рівні 6,36 дол. США/кг).

Отже, відносно одного товару, який був імпортований Позивачем травні 2021 р., відповідно до Контракту та Додатку № 158 до нього, Відповідач у двох Картках відмови та відповідних Рішеннях про коригування (зазначені у п.2.3.4 вище) посилається на різні митні декларації від 2020 року, які не мають відношення до Поставки, і всі вони містять різні ціни товару, які Відповідач застосовує як критерій для коригування митної вартості одного товару.

При цьому, Відповідач у оскаржуваних рішеннях ніяким чином не зазначив, чому він не прийняв до уваги митні декларації щодо інших поставок аналогічного товару, які Позивач надав Відповідачу у якості додаткових документів на підтвердження контрактної вартості товарів, разом з Листом «В митні органи».

Щодо висновку Відповідача: «Декларантом допущені порушення, встановлені ч. 6 ст. 54 МК», суд зазначає наступне.

У ч. 6 ст. 54 МК встановлений вичерпний перелік умов, за наявності яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів. Як зазначено у цьому позові, і підтверджено матеріалами справи, жодна із умов, встановлених у ч. 6 ст. 54 МК, не є наявною.

Також, у ч. 7 ст. 54 МК встановлено: «У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично».

Трактуючи ч. 7 ст. 54 МК, Вищий адміністративний суд України в Ухвалі № К/800/718/15 від 02.07.2015 в подібній справі, зазначає: «законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою презюмується правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше». Таким чином, саме на митний орган покладено обов`язок доведення та аргументування неправильності визначення митної вартості, при цьому, за відсутності належних обґрунтувань вважається, що митна вартість визначена декларантом правильно та повинна бути визнана за заявленим методом.

Як вбачається з обставин справи, Відповідач аргументовано не довів, що за Поставкою Позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Отже, заявлена Позивачем митна вартість за ціною Контракту має бути визнана Відповідачем без коригування.

У рішенні про коригування Відповідач виклав таке твердження: «Експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № № ЧК-120 від 16.03.2021, ПК-52/2 від 27.05.2021 мають містити додаткову інформацію».

Зазначене твердження Відповідача не грунтується на будь-яких нормах чинного законодавства і виходить за межі повноважень митного органу.

Частиною 5 ст. 55 МК встановлено: «Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі».

Матеріали справи свідчать про те, що Позивач не проводив з Відповідачем консультацій з метою вибору методу визначення митної вартості, оскільки Позивач використовує тільки один метод - основний, за ціною Контракту, і наполягає на його правомірності.

Частиною 4 ст. 57 МК встановлено: «Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу».

Матеріали справи свідчать про те, що Позивач не проводив з Відповідачем консультацій з метою застосування другорядних методів визначення митної вартості, оскільки Позивач використовує тільки один метод - основний, за ціною Контракту, і наполягає на його правомірності.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 9080,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" (вул.Незалежності, 21, м.Прилуки,Чернігівська область,17502) до Чернігівської митниці (пр.Перемоги, 6, м.Чернігів,14017) про визнання протиправеною та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Північної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів UA102170/2021/000048/2 від 25.05.2021.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00069, оформлену Північною митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Північної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000051/1 від 31.05.2021.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00073, оформлену Північною митницею Державної митної служби України.

Стягнути з Чернігівської митниці на користь Приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" судові витрати в розмірі 9080,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 10 січня 2022 року.

Суддя С.Л. Клопот