Справа № 260/630/19
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2022 рокум. Ужгород№ 260/630/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

1) визнати незаконними дії відповідача відносно відмови у вчинені дій встановлених постановою Великої Палати Верховного Суду про включення до складу (розміру) грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, і яка має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії;

2) зобов`язати відповідача нарахувати позивачу з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років з урахуванням при її обчисленні щомісячної грошової винагороди;

3) зобов`язати відповідача провести виплату різниці між фактично виплаченою позивачу пенсією за вислугу років та розміром пенсії за вислугу років, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена йому з 31 грудня 2013 року з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться її розрахунок, щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням компенсації доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 31 грудня 2013 року;

4) допустити негайне виконання присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць;

5) зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

6) розглянути позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі (а.с.4-7).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) зазначив, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням він у складі грошового забезпечення фактично отримав суми додаткових видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Проте з вини державного органу, який видавав довідку для призначення позивачу пенсії, зазначені допомоги, винагороди та премії у відповідній довідці не були враховані, що призвело до призначення пенсії у меншому розмірі.

Тому позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області заяву про перерахунок пенсії разом з додатковими документами. Однак відповідач протиправно, на думку ОСОБА_1 , відмовив у здійсненні перерахунку, безпідставно вказавши, що зазначені позивачем виплати не враховуються до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсії.

14 травня 2019 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду (суддя Калинич Я.М.) було відкрито провадження у даній адміністративній справі (а.с.2, 3).

29 травня 2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з доводами наведеними у позовній заяві, просить залишити позов без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем шестимісячного строку на звернення до суду та відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.15-18).

29 травня 2019 року представником відповідача також подано клопотання про здійснення розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та клопотання про зупинення провадження у справі (а.с.46, 49).

30 травня 2019 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.52, 53).

11 червня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно змісту якої вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача наведеними у відзиві та вважає їх такими, що не містять посилань на правові відносини, які стосуються спору, що перебуває на розгляді в суді. З приводу пропущення шестимісячного строку звернення позивачем до суду, зазначає, що 26 квітня 2019 року на його адресу надійшов від відповідача лист, згідно якого йому стало відомо про прийняту головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення про відмову у здійсненні належного перерахунку пенсії. 10 травня 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, отже строк звернення ним не пропущено (а.с.56, 57).

21 червня 2019 року ухвалою суду клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволено, провадження у справі за № 260/630/19 - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 5410/1286/16-а (а.с.59-61).

24 липня 2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі за № 260/630/19 (а.с.84, 85).

28 липня 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було поновлено провадження в адміністративній справі за № 260/630/19 (а.с.87, 88).

28 липня 2020 року ухвалою суду було призначено дану справу до судового розгляду (а.с.90, 91).

16 вересня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі, у зв`язку з тим, що аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті) були предметом розгляду у справі за № 260/265/19, рішення в якій ухвалено 19 квітня 2019 року та залишене в силі судом апеляційної інстанції 26 червня 2019 року (а.с.97).

16 вересня 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було задоволено клопотання відповідача, а провадження у даній справі закрито (а.с.99-102).

02 жовтня 2020 року позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 16 вересня 2020 року про закриття провадження у справі (а.с.106-110).

19 жовтня 2020 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду було відкрито апеляційне провадження в адміністративній справі за № 260/630/19 (а.с.115).

26 жовтня 2020 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду було призначено дану справу до апеляційного розгляду (а.с.117).

03 листопада 2020 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с.130-132).

03 листопада 2020 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду було залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року про закриття провадження у справі за № 260/630/19 без змін (а.с.136-140).

07 грудня 2020 року позивачем подано касаційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 16 вересня 2020 року та постанову суду апеляційної інстанції від 03 листопада 2020 року (а.с.144-147).

21 грудня 2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду було відкрито касаційне провадження в адміністративній справ за № 260/630/19 (а.с.151-153).

18 січня 2021 року представником відповідача подано відзив на касаційну скаргу (а.с.157, 158).

24 лютого 2021 року ухвалою суду касаційної інстанції було призначену дану справу до касаційного розгляду (а.с.162, 163).

04 березня 2021 року постановою суду Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року про закриття провадження у справі за № 260/630/19 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року скасовано, а справі за № 260/630/1 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.164-169).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду головуючим по даній справі призначено суддю Іванчулинця Д.В. (а.с.171).

02 квітня 2021 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято дану справу до провадження (а.с.172, 173).

У ході розгляду справи суди встановили такі обставини.

На день звільнення з військової служби, ОСОБА_1 обіймав посаду військового комісара Великоберезнянсько-Перечинського об`єднаного районного військового комісаріату Закарпатської області оперативного командування «Північ».

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил України від 03 грудня 2013 року за № 844, позивача було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій) від 30 грудня 2013 року позивач був виключений зі списків особового складу.

11 вересня 2014 року на поштову адресу позивача надійшов лист за № 10352/03.11 від головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, зі змісту якого вбачається, що 31 грудня 2013 року йому призначено пенсію за вислугу років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 2438,57 грн.. Відповідна сума пенсії позивачеві була нарахована із перерахованих у листі складу та видів грошового забезпечення, які він отримував за 24 місячці перед звільненням з військової служби, що складало 3751,65 грн..

Однак, виходячи із того, що одним із видів грошового забезпечення, які він отримував за 24 місячці перед звільненням з військової служби є щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої утримувався єдиний внесок, остання не була включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислювався розмір пенсії, позивач звернувся до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Ураховуючи наведене, отримувана ОСОБА_1 згідно з довідкою про види грошового забезпечення від 24 липня 2017 року № 4228 щомісячна додаткова грошова винагорода (в сумі 6 415 грн 20 коп.), з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу у грудні 2013 року пенсії підлягає перерахунку.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі за № 522/2738/17.
Отже, вимога позивача про визнання дій відповідача протиправними щодо не включення до складу (розміру) грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання відповідача нарахувати пенсію з урахуванням даного виду забезпечення підлягає до задоволення.

Що стосується позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату з урахуванням компенсації втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати починаючи з 31 грудня 2013 року, то така не підлягає задоволенню, оскільки оспорювані суми грошового доходу не була нарахована позивачу, а відтак, дану вимогу суд розцінює, як передчасну.

Що стосується вимоги позивача про допущення до негайного виконання присудженої пенсії у межах суми стягнення за один місяць та зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду суд зазначає наступне.
Вичерпний перелік судових рішень, що виконуються негайно, визначений нормами ст. 371 КАС України. Разом з тим, дана категорія справ вказаним переліком не передбачена. Зокрема, суд вважає, що предметом позову є питання здійснення перерахунку пенсії з врахуванням додаткового виду грошового забезпечення, тоді як негайне виконання рішення суду допускається у спорах з приводу присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів.

З огляду на вищенаведене клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, згідно з нормами процесуального законодавства встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є диспозитивним правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних побоювань невиконання суб`єктом владних повноважень прийнятого судом рішення в майбутньому.

Ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В клопотанні про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання та встановлення судового контролю за виконання даного рішення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у включенні до складу (розміру) грошового забезпечення, щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, і яка має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) нарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років з урахуванням при її обчисленні щомісячної грошової винагороди та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець