Справа № 444/2250/21
Суддя: Олещук М. М.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/2250/21
Провадження № 2-а/444/3/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовква Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконної та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП 18 №848955 від 14.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2021 року він був притягнений до адміністративної відповідальності згідно Постанови серії ДП18 № 848955 від 14.07.2021 року. Зазначена Постанова містить відомості про те, що він, будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач посилається на ст.7 Закону України «Про автомобільні дороги» згідно з якою автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях (ст. 10 Закону).

Органом управління у Львівській області є Служба автомобільних доріг у Львівській області.

Статтями 11, 13 Закону передбачені обов`язки та відповідальність органу державного управління автомобільними дорогами загального користування. Зокрема, на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обов`язок із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, організації будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами і нормами (п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 11 Закону). Крім цього, орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування, якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування (п. 1, п. 2 ст. 13 Закону).

Аналогічні положення передбачені і в ст. 9 Закону України від 30.06.1993 року № 3353 XII «Про дорожній рух», відповідно до якої до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху.

Статтею 24 того ж Закону встановлено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Таким чином, зазначені норми законодавства України чітко і однозначно засвідчують, що власником автомобільних доріг загального користування в Україні є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами - Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) та його органів на місцях (Служба автомобільних доріг у Львівській області), на який покладено всю повноту відповідальності за стан автомобільних доріг, а також обов`язок відшкодування збитків автовласникам, завданих внаслідок неякісного стану автомобільних доріг.

Доказів того, що він є посадовою особою, яка відповідальна за обов`язки щодо дотримання правил, норм та стандартів ДСТУ 3587-97, ДСТУ 4100-2014, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні доріг відсутні.

Інших доказів, які б підтверджували його вину йому не показувались, формулювання "матеріали адмін. справи" в графі "до постанови додаються" є неправдивими через відсутність таких.

У зв`язку з цим позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 01 грудня 2021 року поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

В судове засідання позивач не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити (арк. спр. 44).

Відповідач, який належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (арк. спр. 48) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що інспектором ВБДР УПП у Львівській області лейтенантом поліції Гук Ігорем Володимировичем винесено постанову серії ДП 18 №845955 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Згідно з цією постановою ОСОБА_1 14 липня 2021 року 15 год. 25 хв. на а/д М-09 «Тернопіль-Львів-Рава-Руська» в селі Гряда гр. ОСОБА_1 будучи посадовою особою (майстер) проводив роботи по усуненню недоліків на проїжджій частині не огородив належним чином місце проведення дорожніх робіт та не встановив відповідні дорожні знаки, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, що передбачені ДСТУ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 3 статті 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до п.1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Положеннями ст. 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, суб`єкт адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 140 КУпАП є спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за застосовування тимчасових заходів з огородження та організації дорожнього руху.

Відповідачем не надано суду жодних доказів в підтвердження правомірності оскарженої постанови, не надано документів (матеріалів), на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак у суду відсутня можливість встановити на підставі яких доказів відповідач зробив висновок про вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.3 ст.140 КУпАП.

Оскаржена постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а також не містить посилань на будь-які докази, враховані при винесенні цієї постанови, Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених в постанові від 14.07.2021 року, зокрема й тих, що позивач є суб`єктом правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що постанову серії ДП18 №845955 від 14.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 3 ст. 140 КУпАП належить скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 72, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №845955 від 14.07.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.140 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області: юридична адреса: 79007, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, буд.3, Львівської області, e-mail: , ,

Повний текст рішення суду складено 10.01.2022 року.

Суддя М. М. Олещук