Справа № 520/28648/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позову без руху

04 січня 2022 р. справа № 520/28648/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі за матеріалами позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про: 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію ОСОБА_1 , -

встановив:

В оформленні матеріалів адміністративного позову виявлено низку недоліків.

По-перше, у спірних правовідносинах вбачається заявлення позову поза межами визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України 6-місячного строку звернення до суду.

Так, спірні правовідносини склалися з приводу оскарження заявником волевиявлення тероргану системи ПФУ, яке заявник кваліфікує як "бездіяльність щодо відмови", з приводу призначення заявнику пенсії.

З цього приводу суддя зазначає, що відповідно до ч.2 ст.2 КАС України предметом судової перевірки у порядку адміністративного судочинства є рішення та діяння (дія чи бездіяльність) владних суб`єктів.

Зміст рішення владного суб`єкта розтлумачено законодавцем у положеннях п.п. 18 і 19 ч.1 ст.4 КАС України.

Визначення ж змісту діяння (дії чи бездіяльності) владного суб`єкта норми КАС України не містять.

Разом із тим, у силу ч.6 ст.7 КАС України суд вважає за можливе застосувати загальні визначення рішення, дії, бездіяльності, наведені у п.п.1, 2 і 3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України, згідно з якими рішення владного суб`єкта - це письмовий акт, дія владного суб`єкта - це вчинок компетентного працівника владного суб`єкта, бездіяльність владного суб`єкта - це невиконання обов`язку.

При цьому, суд зважає, що відмова владного суб`єкта як різновид форми реалізації адміністративного волевиявлення (управлінської функції) може бути втілена як у рішенні владного суб`єкта, так і в дії владного суб`єкта, котра має певну документальну фіксацію.

Тому, належним і ефективним способом захисту є як вимога про визнання неправомірної дії владного суб`єкта з приводу відмови, так і вимога про визнання протиправною відмови, оформленої відповідним письмовим документом, зокрема, і листом.

Заявник у тексті позову не спростовує тієї обставини, що первинно подія звернення за призначенням пенсії мала місце ще у 2019 році, а 12.12.2019 р. терорганом системи ПФУ було вчинено відмову.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази стосовно дати отримання копії рішення про відмову у призначенні пенсії, а звернувся позивач до суду із даним позовом 31.12.2021 р., про що свідчить відбиток штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду.

Тобто, має місце подія звернення до суду по минуванню більше ніж 2 років з дати видання рішення про відмову у призначенні пенсії.

З цього приводу заявнику слід взяти до уваги, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №240/12017/19 у спорах між приватною особою громадянином та Державою в особі компетентного адміністративного органу з приводу призначення, нарахування виплати пенсії визначений ст.122 КАС України строк звернення до суду застосовується: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

При цьому, постанова Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №240/12017/19 містить посилання на правовий висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020р. по справі №510/1286/16-а, де указано, що норми статті 87 Закону №1788-ХІ та статті 46 Закону №1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

З огляду на викладене, обставина листування суд доходить висновку, що даний позов заявником подано із пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст.123 КАС України.

Зокрема, ч.1 ст.123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

По-друге, усупереч ч. 7 ст. 161 КАС України заявником до позову не подано ані оригіналу чи копії оскаржуваного рішення, ані клопотання про витребування цього рішення.

Сукупність викладених обставин зумовлює залишення позову без руху з встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4-9, 12, 21, 122, 123, 160, 161, 169, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

ухвалив:

1.Позов - залишити без руху.

2.Встановити час для усунення недоліків в оформленні позову - 10 днів з дати отримання цієї ухвали.

3.Встановити способом усунення недоліків в оформленні позову - подання до суду юридично умотивованого та документально доведеного клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду виключно з поважної причини дії нездоланних і непередбачуваних факторів, які не могли бути відвернуті завдяки волі та зусиллям заявника, або доказів дотримання вказаного строку у спірних правовідносинах; копії оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії або клопотання про витребування цього рішення суб`єкта владних повноважень.

4.Роз`яснити, що невиправлення недоліків в оформленні позову матиме наслідком прийняття процесуального рішення про повернення позову заявникові.

5.Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя Сліденко А.В.