Справа № 300/3570/20
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2022 р. справа № 300/3570/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07.12.2020 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно і необґрунтовано прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2. Так, станом на 20.03.2020 (наступний день після досягнення пенсійного віку) ОСОБА_1 , на його переконання, з моменту прийняття Конституційним Судом рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, має право на призначення пенсії за віком у віці 55 років на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Позивач просив суд визнати дії відповідача щодо відмови від 13.05.2020 за №710 у призначенні їй пенсії на пільгових умовах за списком №2 протиправними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 починаючи з 20.03.2020.

29.12.2020 від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на адміністративний позов за №0900-0803-8/25789 від 23.12.2020 року. У відзиві відповідач зазначив, що пенсійне забезпечення громадян, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 здійснюється відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі - Закон №1058). Так, згідно частини 2 вказаної норми Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Зазначив, згідно з наданими ОСОБА_1 до Калуського сервісного центру документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, його страховий стаж становить 24 роки 6 місяців, в тому числі стаж роботи за Списокм №2 - 13 років 3 місяці (при необхідних 12 років 6 місяців). Тому ,право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 при наявному страховому стажі 24 роки 6 місяців, у позивача відсутнє. Рішенням управління застосування пенсійного законодавства Головного управління від 13.05.2020 №710 відмовлено ОСОБА_1 у призначення такої пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу на дату звернення із такою заявою. З врахуванням викладеного, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просила суд відмовити в задоволенні позову (а.с59-68).

31.12.2020 на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі від Головного управління Пенсійного фонду України №0900-0803-8/26147 від 28.12.2020 (а.с.72-74).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 провадження в даній адміністративній справі №300/2580/20 було зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі за №360/3611/20 (адміністративне провадження №Пз/9901/32/20).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 поновлено провадження в даній адміністративній справі у зв`язку з тим, що рішення Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20 від 21.04.2021 набрало законної сили 03.11.2021 року. Постанову Великої Палати Верховного суду оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 22.11.2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 6 місяців 17 днів, в тому числі, стаж роботи за списком №2 - 13 років 3 місяці.

Дана обставина згідно частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягає, як така, що визнається учасниками справи і у суду немає сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

За доводами ОСОБА_1 , станом на 20.03.2020 (наступний день після досягнення пенсійного віку) він набув право виходу на пенсію на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з наявністю вищезазначеного стажу.

На переконання позивача, право на призначення пенсії він набув з 23.01.2020, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 за №1-р/2020 (справа №1-5/2018(746/15), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII (надалі - Закон №213-VIII).

Зокрема, з 23.01.2020 відновлено редакцію Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII.

Судом встановлено, що в зв`язку із вказаними обставинами, ОСОБА_1 04.05.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Досліджений судом зміст розписки-повідомлення від 04.05.2020 вказує на те, що позивач на підтвердження наявності загального та пільгового стажу подав відповідні документи для призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішенням від 13.05.2020 за №710 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку №2, оскільки згідно з вимогами статті 114 Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, зокрема, чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і при стажі роботи, зокрема, в період звернення з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах і за результатами атестації робочих місць (після 21.08.1992) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Чоловікам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. Отже, право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 при наявному страховому стажі 24 роки 6 місяців у заявника відсутнє. Додатково зазначено, що ОСОБА_1 подав дві пільгові довідки від 19.02.2018 №39 та №40 в яких безперервний пільговий стаж роботи на посадах помічника машиніста ескаватора та машиніста ескаватора з 26.02.1986 по 06.12.1998 та з 31.12.1998 по 08.08.199 безпідставно зазначений із посиланням на різні постанови. Окрім того, не вказано, чи змінювалися умови праці атестованого робочого місця при реорганізації заводу (а.с.44-45).

19.06.2020 позивачем додатково подано на розгляд відповідачу (згідно опису-вкладення до цінного листа та квитанцією АТ «Укрпошта») заяву про долучення документів до матеріалів пенсійної справи та призначення пенсії по Списку №2, а саме: копія запиту в АТ «Оріана» від 10.06.2020, копія листа АТ «Оріана» від 12.06.2020 №698, копія листа АТ «Оріана» від 12.06.2020 №701, копія пільгової довідки з АТ «Оріана» від 12.06.2020 №160, копія наказу про проведення атестації робочих місць від 31.12.1998 №644, копія довідки ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» від 17.03.2020 №45, копія особової картки Т-2, копія наказу про переведення від 21.11.2001 №199к/25, копія наказу про переведення від 18.11.2002 №140к/25, копія наказу про переведення від 01.12.2003 №136к/25, копія наказу про звільнення від 03.05.2006 №42, копія наказу про проведення атестації робочих місць від 31.12.1998 №644 з переліком проатестованих посад, копія наказу про проведення атестації робочих місць від 23.12.2003 №259, копія переліку проатестованих посад до наказу від 23.12.2003 №259, копія висновку ДЕУП від 14.01.2004 №1184, копія наказу про проведення атестації робочих місць від 30.12.2004 №343, копія переліку проатестованих посад до наказу від 30.12.2004 №343, копія висновку ДЕУП №2607 від 21.09.2006, копія довідки УСЗН від 28.04.2020 №1522 (а.с.43,45-46,зворотня сторона).

11.08.2020 не отримавши відповіді позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку 32 з 20.03.2020.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом №1959-1823/Б-02/8-0900/20 від 14.07.2020 повідомило, що відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 13.05.2020 прийнято рішення №710 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (а.с.48).

03.09.2020 відповідач листом повідомив, що детальні роз`яснення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах надано листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківськ4ій області від 14.07.2020 №1959-1823/Б-02/8-0900/20, що додається (а.с.47,зворотня сторона).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з метою захисту свого права позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Також, вирішуючи даний спір, на переконання суду, необхідним є застосування правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 в зразковій справі №360/3611/20 (провадження №11-209заі21).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі, також - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону №1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII (надалі, також - Закон №213-VIII), який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Окрім цього, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058-IV).

Верховною Радою України 03.10.2017 ухвалено Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII, яким Закон №1058-ІV доповнено розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту:

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вказана норма також передбачає зміст ідентичний пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII в редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-р/2020 (надалі, також - Рішення №1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення №1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ встановлено неконституційність окремих положень Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія у величині необхідної тривалості загального стажу роботи між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 - 25 років, та Законом №1058-ІV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII - 28 років.

Норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, однак вони явно суперечать одна одній. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

У справах "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Така позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.11.2021 в зразковій справі №360/3611/20 (провадження №11-209заі21).

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах як: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд зазначає, що відповідно до наявних в матеріалах справи: розрахунку стажу ОСОБА_1 (а.с.49); рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №710 від 13.05.2020 (а.с.44); листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №1959-1823/Б-02/8-0900/20 від 14.07.2020 (а.с.48); відзиву №0900-0803-8/25789 від 23.12.2021 (а.с.59-68) відповідачем визнається наявність у позивача загального страхового стажу 24 роки 6 місяців та пільгового стажу тривалістю 13 років 3 місяці.

Тому, право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 при наявному страховому стажі 24 роки 6 місяців у позивача відсутнє.

Як зазначає відповідач, у відзиві на позовну заяву рішенням управління застосування пенсійного законодавства Головного управління від 13.05.2020 №710 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні такої пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу на дату звернення із такою заявою.

Не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.04.2004 по 31.05.2004, з 01.08.2004 по 31.08.2004, з 01.06.2005 по 31.08.2005, з 01.12.2005 по 31.01.2006 в ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу не підтверджена сплата страхових внесків за вказані періоди (а.с.18-19).

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із частинами 1, 2, 10, 12 статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд зауважує, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Разом з цим, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником у періоди роботи позивача з 01.04.2004 по 31.05.2004, з 01.08.2004 по 31.08.2004, з 01.06.2005 по 31.08.2005, з 01.12.2005 по 31.01.2006 не є підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періодів її роботи, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верхового Суду 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/437/17, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а та від 09.10.2020 у справі №341/460/17.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача наведених вище спірних періодів роботи, є необґрунтованими та безпідставними.

Отже, періоди роботи ОСОБА_1 у ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» з 01.04.2004 по 31.05.2004, з 01.08.2004 по 31.08.2004, з 01.06.2005 по 31.08.2005, з 01.12.2005 по 31.01.2006 має бути врахований до її страхового стажу, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, наявні у позивача пенсійний вік та стаж роботи відповідають всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII, а тому дії відповідача щодо відмови у призначенні такої пенсії є протиправними.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 20.03.2020, суд зазначає таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 12.02.1999, досяг 55-ти річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-10).

Наявний у позивача страховий та пільговий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та висновки, а також те, що звернення позивача із заявою про призначення пенсії відбулося у тримісячний строк з дня досягнення пенсійного віку, суд приходить до переконання, що відповідача необхідно зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 17.04.2021.

За наведених підстав та вказаних правових норм, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною в матеріалах справи квитанцією №0.0..1 від 30.11.2020 підтверджується сплата позивачкою судового збору за звернення до суду із даним позовом у розмірі 840,80 грн.

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки сплачена нею сума судового збору у розмірі 840,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 20.03.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 20.03.2020, з урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.04.2004 по 31.05.2004, з 01.08.2004 по 31.08.2004, з 01.06.2005 по 31.08.2005, з 01.12.2005 по 31.01.2006

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Главач І.А.