Справа № 160/23627/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
26.11.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі, що не перевищує його місячного грошового забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі, що не перевищує його місячного грошового забезпечення.
В обґрунтування вимог позову вказано, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач звертався до відповідача з рапортом під час проходження військової служби та із заявою про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у зв`язку зі смертю матері. Відповідачем було відмовлено у виплаті матеріальної допомоги через те, що на момент розгляду комісією рапорту позивач вже не був військовослужбовцем. Не погоджуючись з відмовою у нарахуванні матеріальної допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
23.12.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції відповідачем зазначено, що
15.02.2021 року від начальника відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 майора Перепелиці І.Д. до тимчасово виконуючого обов`язки командира частини підполковника ОСОБА_2 надійшов письмовий рапорт з проханням виплатити матеріальну допомогу за 2021 рік у зв`язку зі смертю матері та додано до рапорту копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04.02.2021 року. Відповідно даний рапорт було розглянуто т.в.о. командира частини та прийнято рішення дії відповідно цього рапорту здійснити «встановленим чином», тобто відповідно керівних документів та чинного законодавства України. Відповідно до розділу XX Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 року №200 (далі Інструкція №200), яким визначено порядок здійснення виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань: особам офіцерського (та іншого особового) складу, які проходять військову службу за контрактом, за рішенням командира військової частини надається в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини. Проте на час подачі рапорту позивачем і до часу його звільнення - грошового забезпечення на здійснення вказаної виплати - не надходило. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Отже, станом на день прийняття наказу командира військової частини - 13.07.2019 року позивач погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків. Також до командування частини з письмовими рапортами чи заявами з приводу виплати матеріальної допомоги позивач більше не звертався в термін до 27.09.2021 року, та відповідно не оскаржував своє звільнення та/або наказ про виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Вказує на пропуск строку звернення до суду з позовом.
Суд зазначає, що розгляд справи мав відбутись протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, проте у зв`язку з перебуванням судді Віхрової В.С. у щорічній відпустці, розгляд справи здійснено в перший робочий день судді 10.01.2022 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у лавах Збройних сил України, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 03.06.2015 року.
15.02.2021 року позивач звернувся до т.в.о. командира військової частини з рапортом про надання матеріальної допомоги в розмірі 100% за 2021 рік, у зв`язку зі смертю матері. До рапорту додано свідоцтво про смерть матері позивача серії НОМЕР_2 від 04.02.2021 року.
На підтвердження звернення з рапортом позивачем долучено до позовної заяви копії рапорту з резолюцією начальника штабу-заступника командира по роботі з особовим складом.
Доказів розгляду або надання відповіді на рапорт позивача суду не надано.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2021 року №180 з майором ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1
27.09.2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про надання письмового роз`яснення щодо невиплати матеріальної допомоги.
21.10.2021 року відповідачем надано відповідь, оформлену листом №6/36/12-1213, якою повідомлено, що 29.09.2021 року під час розгляду комісією частини рапорту позивача, останній вже не був військовослужбовцем частини та не проходив службу за контрактом, можливості здійснення виплати не має.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі, що не перевищує його місячного грошового забезпечення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України".
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704 (далі Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 цієї постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Пункт 33.2 Інструкції № 260 передбачає, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно з п. 33.2 Інструкції № 260 матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).
Отже, відповідач зобов`язаний, за наявності визначених умов, виплатити таку допомогу та не вправі вирішувати це питання на власний розсуд у випадку виконання військовослужбовцем для отримання такої допомоги всіх залежних від нього дії.
Однак, для нарахування відповідної допомоги військовослужбовець повинен був ініціювати своє бажання її отримати шляхом подання відповідного рапорту, а також відповідно до наказу Міністерства оборони України від 12.03.2021 року № 59 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік", мав би належним чином аргументувати підстави нарахування та виплати такої допомоги.
Судом встановлено, що позивач під час проходження військової служби 15.02.2021 року звернувся до т.в.о. командира військової частини з рапортом про надання матеріальної допомоги в розмірі 100% за 2021 рік, у зв`язку зі смертю матері. До рапорту додано свідоцтво про смерть матері позивача серії НОМЕР_2 від 04.02.2021 року.
З метою організації виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" і забезпечення виконання поставлених перед Збройними Силами України завдань, ефективного та економного використання бюджетних коштів, своєчасної виплати військовослужбовцям і працівникам належних видів грошового забезпечення та заробітної плати, оптимізації витрат на відрядження та нагородження особового складу Міністерством оборони України прийнято наказ від 12.03.2021 року № 59 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік".
Згідно з п.6 вказаного наказу матеріальну допомогу військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань наказано виплачувати в розмірі одного окладу за їх військовими званнями.
Виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав, зокрема, смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків.
Накази про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту у випадках, визначених абзацах п`ятому - сьомому пункту 7, видавати після погодження рапортів:
для військових частин, підпорядкованих видам (родам військ, силам), військовослужбовців, які проходять військову службу у командуваннях видів (родів військ, сил), - з командувачами видів (родів військ, сил) Збройних Сил України;
для військових частин (установ) безпосереднього підпорядкування Міністерству оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України та Генеральному штабу Збройних Сил України - з начальниками вищих органів військового управління за підпорядкованістю.
З аналізу наведених норм судом встановлено, що позивач мав право за обставин, що виникли, отримати матеріальну допомогу в розмірі 100% за 2021 рік, у зв`язку зі смертю матері.
Відповідна підстава передбачена наказом від 12.03.2021 року № 59 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік".
Цим же наказом передбачено кошторис на вказаний вид виплати матеріальної допомоги.
Отже, на момент звернення з рапортом 15.02.2021 року позивач був військовослужбовцем, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та мав право та підстави для отримання матеріальної допомоги, дотримався процедури звернення з рапортом для отримання матеріальної допомоги.
Проте, суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на розгляд його рапорту, його погодження або відмову у погодженні.
Відтак, суд приходить до висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не розгляду його рапорту та, як наслідок, щодо не нарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі, що не перевищує його місячного грошового забезпечення.
Доводи відповідача про те, що позивач не був військовослужбовцем на момент отримання бюджетних асигнувань для виплати матеріальної допомоги, не підтверджені матеріалами справи. Суду не надано доказів отримання коштів та їх розподілу на виплати, передбачені наказом від 12.03.2021 року № 59 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік".
Суду не надано доказів відсутності коштів на виплату матеріальної допомоги та повідомлення позивача про відсутність коштів та строки виплати матеріальної допомоги за наслідками розгляду його рапорту від 15.02.2021 року.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд зазначає, що відсутність у відповідача фінансових ресурсів для покриття витрат з виплати належної позивачу матеріальної допомоги, не може впливати на зміст та обсяг права позивача на отримання такої допомоги, оскільки відповідне право гарантується законом та наказом про бюджетну політику на 2021 рік.
Стосовно доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду, суд зазначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Зазначене дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовця та входить до його складу, тому не може обмежуватися строками звернення до суду.
Щодо посилання відповідача на те, що позивач не оскаржував наказ про виключення його зі списків особового складу військової частини, не спростовує права позивача на отримання матеріальної допомоги, оскільки рапорт про її отримання було подано до прийняття відповідачем такого наказу, та з огляду на встановлену протиправну бездіяльність відповідача щодо розгляду рапорту позивача від 15.02.2021 року.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню судом.
Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі, що не перевищує його місячного грошового забезпечення.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі, що не перевищує його місячного грошового забезпечення.
Розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова