Справа № 484/4675/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Миколаїв.

10 січня 2022 р.справа № 484/4675/21

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Мороз А.О., ознайомившись з

позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

провизнання дій протиправними, стягнення шкоди в сумі 345 088,23 грн.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) подав до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області позовну заяву, в якій просив:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в Миколаївській області) по невиконанню ч. 4 рішення Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 р. № 1-р(ІІ)21 по відшкодуванню шкоди, якої позивач зазнав внаслідок дії ч. 3 ст. 54 закону 796 в редакції закону 76;

2) стягнути шкоду в розмірі заборгованості пенсії з компенсаційними втратами, яка виникла з 1 січня 2015 р. до 7 липня 2021 р. внаслідок протиправних дій ГУ ПФУ в Миколаївській області по невиконанню постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 р. справа № 484/3245/15-а та яка складає 345 088,23 грн., що є також матеріальною шкодою заподіяною ч. 3 ст. 54 закону 796 в редакції закону 76 в розумінні ч. 4 Рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним: у зв`язку з набранням 7 липня 2021 р. чинності рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою громадянина України ОСОБА_2 та інших громадян України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 13 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII (надалі - Рішення Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 р.) ОСОБА_1 набув право на відшкодування шкоди, якої він зазнав внаслідок дії ст. 54 ч. 3 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII.

На думку позивача, ГУ ПФУ в Миколаївській області протиправно не виконує вищевказане рішення Конституційного Суду України щодо відшкодування йому шкоди, у зв`язку з чим ним і пред`явлено позов.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області справу передано на розгляд Миколаївському окружному адміністративному суду.

Як зазначено в мотивувальній частині ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області "… зазначена адміністративна позовна заява пов`язана зі спором фізичної особи з приводу оскарження дій чи бездіяльності органу державної влади ГУПФУ в Миколаївській області, стосовно невиконання ним рішень судів, внаслідок чого йому завдано матеріальної шкоди та не входить до виключного переліку справ, визначеного ч. 1 ст. 20 КАС України.".

Відповідно до ст. 171 ч. 1 п. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. При цьому суд виходить з наступного.

Як встановлено судом за допомогою автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду", 7 жовтня 2021 р. ОСОБА_1 подав до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій просив суд:

1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області по невиконанню рішення Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 р. № 1-р(ІІ)/2021 по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 р. по справі № 2-948/10;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області, протягом життя, нараховувати з 1 січня 2015 р. та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 р. по справі № 2-948/10 та частини 3 Рішення по 2 групі інвалідності - в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком;

3) стягнути заборгованість пенсії з компенсаційними втратами, яка виникла з 1 січня 2015 р. внаслідок протиправних дій ГУ ПФУ в Миколаївській області по виконанню постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 р. справа № 484/3245/15-а та яка складає 345 088,23 грн., що є шкодою заподіяною ч. 3 ст. 54 закону 796 в редакції закону № 76 в розумінні ч. 4 Рішення;

4) стягнути на користь позивача моральну шкоду спричинену протиправними діями в розмірі 30 000 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 р. у справі № 400/9166/21 дану позовну заяву було повернуто позивачу з мотивів порушення правил об`єднання позовних вимог, які повинні розглядатись за правилами різного судочинства.

Зокрема позивачу було роз`яснено, що вимоги під номерами 1, 2, 4 належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тоді як вимога № 3 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як шкода, під якою позивач розумів втрачену пенсію, була спричинена не внаслідок дій ГУ ПФУ в Миколаївській області як суб`єкта владних повноважень, а через дію неконституційного закону, що виключає розгляд таких вимог адміністративним судом. Одночасно суд роз`яснив позивачу, що розгляд вимоги про відшкодування шкоди, яка не пов`язана з вимогою вирішити публічно-правовий спір, повинна розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Також суд звернув увагу позивача на те, що раніше (13 вересня 2021 р.) він вже подавав аналогічну позовну заяву з порушенням правил підсудності, яка була йому повернута відповідною ухвалою суду, яку позивач не оскаржував, натомість повторно подав позовну заяву з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

В послідуючому, в один день, 25 листопада 2021 р., ОСОБА_1 подав дві позовні заяви:

до Миколаївського окружного адміністративного суду, в якій ним заявлені такі позовні вимоги:

1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області по невиконанню частини 3 рішення Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 р. № 1-р(ІІ)/2021 по ненарахуванню та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 р. по справі № 2-948/10 з 7 липня 2021 р.;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області, протягом життя, нараховувати з 7 липня 2021 р. та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 р. по справі № 2-948/10 та частини 3 Рішення по 2 групі інвалідності - в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

За даною позовною заявою Миколаївським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 400/12171/21.

до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з такими вимогами:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області по невиконанню ч. 4 рішення Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 р. № 1-р(ІІ)21 по відшкодуванню шкоди, якої позивач зазнав внаслідок дії ч. 3 ст. 54 закону 796 в редакції закону 76;

- стягнути шкоду в розмірі заборгованості пенсії з компенсаційними втратами, яка виникла з 1 січня 2015 р. до 7 липня 2021 р. внаслідок протиправних дій відповідача по невиконанню постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 р. справа № 484/3245/15-а, та яка складає 345 088,23 грн., що є також матеріальною шкодою заподіяною ч. 3 ст. 54 закону 796 в редакції закону 76 в розумінні ч. 4 Рішення.

Позовну заяву, подану ОСОБА_1 до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, останній передав до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Таким чином, на виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 роз`єднав позовні вимоги та повторно подав до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву в якій залишив ті вимогами, які повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства, а саме визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення розміру пенсії, який раніше був визначений рішенням суду, а до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 подав позовну заяву щодо відшкодування шкоди, спричинененої дією неконституційного закону.

Згідно з підпунктом 13 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII, текст статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII викладено у такій редакції:

"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

Стаття 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII містила законодавчі гарантії щодо мінімального розміру пенсій, тоді як після внесення змін, мінімальний розмір пенсій повинен був визначатись нормативними актами Кабінету Міністрів України та був суттєво зменшений.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 р. було визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (п. 1).

Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України свого рішення необхідно було привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та рішенням Конституційного Суду України (п. 3).

У разі неприведення протягом 3 місяців нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та рішенням Конституційного Суду України, діє редакція частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 р. № 230/96-ВР.

Окремо в резолютивній частині Рішенні Конституційного Суду України від 7 квітня 2021 р. застережене право на відшкодування шкоди: громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини третьої статті 54 цього закону в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII (п. 4).

Відповідно до ст. 152 ч. 3 Конституції України, матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

В позовній заяві, переданій Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, як адміністративним судом, на розгляд Миколаївському окружному адміністративному суду, позивачем не заявлено жодної вимоги про розв`язання публічно-правового спору - із позовної заяви та позовних вимог, незважаючи на їх формулювання, чітко вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відшкодування шкоди, завданої йому неконституційним законом і стягнути таку шкоду виключно за період дії неконституційного закону по дату прийняття Конституційним Судом України свого рішення.

За приписами ст. 21 ч. 5 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що після повернення позовної заяви у справі № 400/9166/21, ОСОБА_1 роз`єднав позовні вимоги, які повинні розглядатись за правилами адміністративного та цивільного судочинства і подав до Миколаївського окружного адміністративного суду позовну заяву про вирішення публічно-правового спору з ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення розміру пенсії, яка раніше була йому призначена за рішенням суду в 2010 р., а до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ним було подано по суті цивільний позов про відшкодування шкоди, яка полягає в недоотриманні пенсії внаслідок дії закону, який був визнаний неконституційним.

Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ст. 30 ч. 1, 2 КАС України).

Дана норма встановлює заборону на спори про підсудність саме між адміністративними судами, а тому не є спором про підсудність в розумінні ст. 30 КАС України, відмова у відкритті провадження у справі з підстав її непідсудності адміністративному суду.

Відповідно до ст. 170 ч. 1 п. 1 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки обидві позовні вимоги стосуються відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 дією неконституційного закону, яка (шкода) виражається в недоотриманні ним пенсії, дана справа не є публічно-правовим спором.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (ст. 170 ч. 6 КАС України).

Суд роз`яснює позивачу, що розгляд спору про відшкодування шкоди, в даному випадку суми пенсії, яка не нарахована та не отримана позивачем внаслідок дії неконституційного закону, належить до компетенції цивільного суду, а саме Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області і повинен розглядатись ним як цивільним, а не адміністративним судом.

Керуючись ст. ст. 170 ч. 1 п. 1, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву разом з усіма доданими до неї матеріалами.

3. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання в порядку ст. 256 КАС України.

4. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст. ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз