Справа № 380/21851/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 26.11.2021 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - Відділ соціального захисту, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту соціальної політики Львівської міської ради щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щорічної допомоги до 5 травня за 2021 рік, виходячи із розміру восьми мінімальних пенсій за віком, передбаченої ч.5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Франківський відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту соціальної політики Львівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, з урахуванням норм Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»» в редакції Закону від 25.12.1998 №367-XIV, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач повідомив, що є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни. Вказує, що відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998, інвалідам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога, зокрема, інвалідам війни ІІ групи - в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VIII (набрав чинності з 01.01.2015) доповнено розділ VІ Бюджетного кодексу пунктом 26, відповідно до якого делеговано повноваження Кабінету Міністрів України самостійно визначати розмір виплат до 5 травня в межах наявних фінансових ресурсів бюджетів. З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 N3-р/2020 втратили чинність положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, які передбачали, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач стверджує, що з 27.02.2020 відновила дію норма частини п`ятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998, яка передбачала виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни ІІ групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Позивач звернувся до Управління соціального захисту із заявою, просив перерахувати та здійснити виплату недоплаченої йому в 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, виходячи з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком та у відповідь отримав відмову. Позивач вказує, що виплачений відповідачем розмір грошової допомоги до 5 травня 2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства України; вважає виплату допомоги у неналежному розмірі проявом протиправної бездіяльності відповідача.

Суд ухвалою від 01.12.2021 відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та призначив таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання. Відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач заперечує щодо задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що на час проведення нарахування одноразової грошової допомоги до 5 травня в 2021 році Відділ керувався постановою Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, яка не була визнана неконституційною, а тому виплата разової грошової допомоги до 5 травня в 2021 році проводились в порядку та у розмірі, який встановлений цією постановою. Відповідач вказує, що він, як орган місцевого самоврядування здійснює лише перерахування грошових коштів, в межах переданих йому фінансових ресурсів та не наділений повноваженнями самостійно визначати розмір грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня. З огляду на те, що відповідно до цієї постанови Кабінету Міністрів України виплату до 5 травня разової грошової допомоги проводить Міністерство соціальної політики, відповідач просить залучити це Міністерство до участі у справі як співвідповідача.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 13.04.2020.

В 2021 року позивач отримав щорічну допомогу до 5 травня, передбачену частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XII) в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», що для осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи склала 3906 грн.

Суд при прийнятті рішення враховує, що Верховний Суд 29.09.2020 прийняв рішення в зразковій адміністративній справі №440/2722/20 (№Пз/9901/14/20), котре 13.01.2021 набрало законної сили, у аналогічному за фактичними обставинами та правовим регулюванням спорі. Правовий висновок Верховного Суду зводиться до такого:

«[…] Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону. […] Таким чином, Суд приходить до висновку, що з 27.02.2020 заявник набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи внаслідок війни - вісім мінімальних пенсій за віком […]».

При прийнятті рішення суд застосовує релевантні норми права та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, при цьому керується такими мотивами:

позивач є особою з інвалідністю другої групи внаслідок війни, йому на підставі статті 13 Закону №3551-XII щороку до 5 травня виплачується разова грошова допомога. В 2021 році відповідач здійснив виплату позивачу цієї допомоги у розмірі, який визначений постановою Кабінетом Міністрів України №325 від 08.04.2021, що для осіб з інвалідністю внаслідок війни IІ групи становив 3906 гривень.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 (набрав чинності з 01.01.2015) доповнено розділ VІ Бюджетного кодексу пунктом 26, відповідно до якого делеговано повноваження Кабінету Міністрів України самостійно визначати розмір виплат до 5 травня в межах наявних фінансових ресурсів бюджетів. Разом з тим, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 N3-р/2020 положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України втратили чинність.

Таким чином, з 27.02.2020 (з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 N3-р/2020 у справі N1-247/2018(3393/18) Кабінет Міністрів України втратив повноваження визначати розмір передбаченої Законом №3551-XII щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Суд також враховує, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 чинною є частина п`ята статті 13 Закону №3551-XII в редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998, що передбачає виплату щорічно до 5 травня інвалідам війни II групи разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

На час виплати позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII і Постанова №325. Виходячи із закріплених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2021 році слід застосовувати не Постанову №325, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Отже, розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році підлягав нарахуванню і виплаті Відділом соціального захисту у розмірі, визначеному статтею 13 Закону №3551-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, тобто інвалідам війни II групи - в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Оскільки відповідач не провів перерахунок та доплату разової грошової допомоги до 5 травня позивачу як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни в розмірі, визначеному статтею 13 Закону №3551-XII у редакції Закону від 25.12.1998 (тобто восьми мінімальних пенсій за віком) суд вважає, що Відділ соціального захисту допустив бездіяльність.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: - визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; - визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; - інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Визначаючи спосіб захисту прав позивача суд враховує обраний Верховним Судом у згаданій зразковій справі підхід, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання орган соціального захисту населення нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Аналізуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20 (пункти 14, 48-54, 61) суд зауважує таке: - при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня для визначення мінімального розміру пенсії за віком застосуванню підлягає частина перша статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV); - Управління соціального захисту є належним відповідачем у цьому спорі, підстав для залучення до участі у справі в якості відповідачів Кабінету Міністрів України чи Міністерства соціальної політики України як належних відповідачів немає.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу соціального захисту підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судового збору за приписами статті 139 КАС України суд не вирішує, оскільки позивач є особою з інвалідністю другої групи внаслідок війни та згідно з пунктом 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 251, 255, 257-258, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, яка полягала у не проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Франківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (79057, Львівська область, місто Львів, вул. Генерала Чупринки, буд. 85, ідентифікаційний код 26144908) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Судові витрати не розподіляти.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.