Справа № 420/295/22
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/295/22
У Х В А Л А

11 січня 2022 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якій позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Управління державно архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 329/21 від 16.11.2021р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 397/21 від 29.10.2021р.;

визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 385/21 від 14.12.2021 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 471/21 від 26.11.2021 р.

Разом з позовною заявою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що протягом 2021 року та до теперішнього часу розмір його доходів не дозволяє йому сплатити судовий збір у відповідному розмірі. Посилаючись на скрутне матеріальне становище, позивач додав до клопотання довідку про відсутність доходів за І - III квартал 2021 року, відсутність пенсійних виплат, допомоги по безробіттю та соціальної допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У свою чергу, правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2481,00 грн.

Згідно ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що позивач оскаржує 2 приписи № 397/21 від 29.10.2021р., № 471/21 від 26.11.2021 р. (позовні вимоги немайнового характеру), за вказані вимоги належить сплатити судовий збір у розмірі 1984,80 грн. (992,40 грн. х 2).

При цьому ціна позову за позовні вимоги майнового характеру про визнання протиправними та скасування постанов № 329/21 від 16.11.2021р., № 385/21 від 14.12.2021р. становить 13600,00 грн. (6800,00 грн. + 6800,00 грн.), тому за вказані вимоги позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відтак, всього за подання позову позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 2977,20 грн. (1984,80 грн. + 992,40 грн.).

Позивач заявляє позовні вимоги майнового і немайнового характеру, проте, в порушення ч. 3 ст. 161 КАС України, не надає до суду доказів сплати судового збору за заявлені позовні вимоги у встановленому законом розмірі.

За приписами ч.1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір").

Таким чином, вказаною нормою чітко визначено умови, за яких суд може звільнити від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Обґрунтовуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач зазначив, що протягом 2021 року та на теперішній час розмір доходів ОСОБА_1 не дозволяє йому сплатити судовий збір у розмірі 1816,00 грн. та в будь-якому розмірі взагалі.

При цьому, позивач додав до клопотання довідку про відсутність доходів за І - III квартал 2021 року, відсутність пенсійних виплат, допомоги по безробіттю та соціальної допомоги.

Таким чином, позивачем подано довідку про відсутність доходів лише за І - III квартали 2021 року, а не за весь попередній рік.

При цьому, факту наявності визначених п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем не наведено та судом не встановлено.

Крім того, ст. 133 КАС України передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення позивача від сплати судового збору.

Слід зазначити, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення сторони від його сплати.

Зазначена позиція також узгоджується із висновками Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року (заява №70297/01).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року таКреуз проти Польщі (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Позивачем на підтвердження обставин, зазначених в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви не надано до суду достатніх доказів.

Таким чином, з аналізу матеріалів адміністративного позову та заявленого клопотання суддею не встановлено підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, в зв`язку з чим у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 133, 243, 294 КАС України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя: Самойлюк Г.П.