Справа № 500/5191/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/5191/21 пров. № А/857/19490/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляк В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року (прийняте у порядку спрощеного позовного провадження у м. Тернополі суддею Баранюком А. З.) в адміністративній справі № 500/5191/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо ненадання публічної інформації на запит від 29.06.2021;

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;

- зобов`язати Виконавчий комітет Тернопільської міської ради розглянути запит від 29.06.2021 про надання публічної інформації щодо наявності та території м.Тернопіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позов обґрунтовував тим, що виконавчий комітет ради не розглянув запит позивача про надання публічної інформації щодо наявності та території м.Тернопіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд від 29.06.2021.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, який вважає, що рішення ухвалено на підставі не повністю досліджених доказах та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що листом від 16.07.2021 № 15194-Ф позивачу було надано відповідь на його запит від 29.06.2021. А перед наданням цієї відповіді позивачу надіслано лист № 44/25 від 08.07.2021 про продовження строку розгляду запиту про надання інформації на 20 робочих днів. Вказує на те, що позивачу була надана відповідь про відсутність інформації у міської ради про вільні земельні ділянки для забудови, у зв`язку із тим, що інвентаризація землі не проводилась. Також додатково зазначено позивачу, що із наявною містобудівною інформацією, зокрема, щодо детального плану території мікрорайонів м.Тернополя він може ознайомитися або на сайті міської ради або безпосередньо в приміщенні управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради. Враховуючи наведене, вважає, що позивачу вчасно надано належну відповідь на його запит.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина 1). Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (частина 2).

Відповідно до частини 5 статті 6 цього Закону не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню кримінальному правопорушенню.

Згідно з статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 1). У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 4).

Судом встановлено, що 29 червня 2021 року позивачем направлено до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради запит на отримання публічної інформації, який містить прохання надати інформацію про наявність на території міста Тернопіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування станом на 29.06.2021.

Запит позивача отриманий відповідачем 06.07.2021.

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 15.09.2021 відповідач надав суду копію листа №44/25 від 08.07.2021 про продовження строку розгляду запиту позивача від 29.06.2021 та копію листа від 16.07.2021 №15194-Ф, в якому Виконавчий комітет Тернопільської міської ради надав позивачу відповідь, якою повідомлено його про те, що інформації у міської ради про вільні земельні ділянки для забудови відсутня, у зв`язку із тим, що інвентаризація землі не проводилась, а також додатково зазначено, що матеріали затверджених міською радою містобудівних документацій оприлюднені на офіційному веб-сайті Тернопільської міської ради, а тому, запропоновано позивачеві ознайомитися на зазначеному сайті або безпосередньо в приміщенні управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що відповідь на запит позивача була надана 16.07.2021, тобто на 8 робочий день, а отже невчасно. Крім того, ця відповідь не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки є неповною.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у цій справі, суд виходить з такого.

У своїх доводах щодо протиправної бездіяльності відповідача у зв`язку із ненаданням відповіді позивач зазначає, що на свій запит від 29.06.2021 не отримував жодної відповіді від Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, а належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповіді на запит є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Щодо наведеного колегія суддів апеляційного суду зазначає, що Законом України «Про доступ до публічної інформації» не визначено, яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Проте, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин.

Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила № 270), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Згідно з пунктом 11 Правил № 270 поштові відправлення, залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення, поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до пункту 2 Правил № 270 розрахунковий документ - це документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, абз. 3 встановлено, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень поштового відправлення є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.06.2018 у справі № 820/1186/17 та від 05.09.2019 у справі № 520/9380/18, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що хоча в матеріалах справи є листи відповідача № 44/25 від 08.07.2021 та № 15194-Ф від 16.07.2021, проте відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів надіслання та/чи вручення цих листів позивачу. Враховуючи, що позивач заперечує отримання будь-яких листів від відповідача, колегія суддів апеляційного суду вважає, що Виконавчий комітет Тернопільської міської ради не довів виконання свого обов`язку розгляду та надання відповіді на запит на інформацію.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Отже, попри правильне по суті вирішення справи колегія суддів, вбачає підстави для зміни оскаржуваного рішення, в частині мотивів.

Згідно із пунктом четвертим частини першої статті 317 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив цей публічно-правовий спір, проте встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити рішення суду першої інстанції з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 229, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328 КАС, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Тернопільської міської ради задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року в адміністративній справі № 500/5191/21 змінити в частині мотивів задоволення позову, в іншій частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин