Справа № 160/9831/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2021 року м.Дніпросправа № 160/9831/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 160/9831/21 (суддя Коренев А.О.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено, судом визнано бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо розгляду клопотання позивача від 12.05.2021 протиправною; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 12.05.2021 та прийняти рішення у формі наказу з урахуванням висновків суду. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області () на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн.

06 вересня 2021 року через систему "Електронний суд" до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі. В заяві просить про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області витрати на правничу допомогу у розмірі 12 600 грн..

В обґрунтування заяви зазначено, що за три дні до ухвалення рішення представником була подана заява про не ухвалення рішення про розподіл судових витрат. 02 вересня 2021 року на адресу позивача надійшла копія рішення суду від 27.08.2021 у справі, а відтак у вчинені будь-яких процесуальних дій, у рамках розгляду цієї справи в суді першої інстанції представнику позивача Марченко В.В. більше немає потреби, а тому сторони підписали акт щодо прийому передачі виконаних послуг, які надав адвокат у рамках цієї справи під час провадження у місцевому суді.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/9831/21.

Представником позивача була подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, неналежною оцінкою доказів, та ухвалити додаткове судове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12 600 грн..

Скарга обґрунтована тим, що судом допущено помилку при оцінці доказів, наданих позивачем та визнанні їх недопустимими, оскільки документи формувалися та подавалися в системі "Електронний суд" з накладенням електронного цифрового підпису на сформований документ. Крім того, від відповідача не надійшло жодних заперечень щодо доводів та доказів, доданих до заяви на підтвердження понесених судових витрат. Реальність виконання адвокатом робіт щодо складання процесуальних документів підтверджена матеріалами справи.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення скарги, проте мотиви прийняття ухвали слід змінити, з огляду на наступне.

Суд, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі, вказав, що представником позивача доказів станом на 15 вересня 2021 року понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду не надано. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Колегія суддів звертає увагу, що документи формувалися та подавалися в системі "Електронний суд" з накладенням електронного цифрового підпису на сформований документ, а тому є помилковими висновки суду про відсутність підпису сторін у поданих позивачем до заяви документах.

Питання застосування частини сьомої статті 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді. Так, відповідно до постанов Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа № 520/12065/19), постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа № 922/445/19), у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду, викладеними в оскарженій ухвалі, що витрати мають бути документально підтверджені та доведені, і звертає увагу на наступне.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг з урахуванням доводів іншої сторони щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Дослідивши письмові докази, надані заявником на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає, що останнім не доведено дотримання наведених вище критеріїв при визначенні суми компенсації витрат.

За переконанням суду апеляційної інстанції сплачена позивачем сума за надання адвокатом вищевказаних послуг у розмірі 12 600 грн. не є обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, взагалі предмету спору, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведена необхідність (доцільність) понесення витрат на підготовку клопотання не ухвалювати рішення про розподіл судових витрат, оцінена робота в 1 300 грн.. Не доведена доцільність визначення вартості послуг із складання та надсилання позовної заяви, в сумі 10 000 грн., оскільки всі документи надсилалися суду через систему «Електронний суд», предмет спору не потребував тривалого часу підготовки тексту позовної заяви, оскільки вже наявна стала практика з вирішення судами аналогічних спорів ( до того ж акт виконаних робіт не містить визначеного часу, витраченого адвокатом на підготовку та надсилання позовної заяви).

Стосовно надання такої послуги як проведення усної бесіди з клієнтом тривалістю в 1 годину, колегія суддів звертає увагу, що акт виконаних робіт складено у місті Одеса, де проживає адвокат, а позивач проживає в с. Новогригорівка Дніпропетровської області, із акту не можливо встановити, яким чином взагалі надавалася така послуга позивачу як усна бесіда враховуючи значну відстань між адвокатом та клієнтом, та пов`язаність такої бесіди з даною адміністративною справою.

Фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 11 300 грн. не відповідає критеріям розумності, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Оскільки доводи іншою стороною (відповідача у справі) щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не викладалися, суд позбавлений можливості приймати рішення про їх зменшення.

В той же час, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оцінюючи надані позивачем та його представником докази, суд прийшов до вірного висновку про не доведеність реальності та доцільності заявленої до відшкодування суми з урахуванням предмету спору, складності справи ( є справою незначної складності) та витраченого адвокатом часу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку відсутні підстави покладати на відповідача відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

За відсутності підстав для задоволення заяви про розподіл витрат на правничу допомогу, відсутні і підстави для ухвалення судом додаткового рішення у справі, як це передбачено ст.252 КАС України.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої позивачем ухвали суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 160/9831/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до ч.2 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак