Справа № 420/20523/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», в якому просить:

- визнати протиправними дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій";

- зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби. Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування пільгової вислуги років, що разом складає повних 27 років;

- зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати мені одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення з урахуванням пільгової вислуги років, що разом складає повних 27 років та здійснити доплату донарахованих сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 216 від 18.12.2017 року був звільнений в запас, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 230 від 28.12.2017 року виключений зі списків особового складу з 28.12.2017 року.

Даним наказом позивачу встановлено виплатити одноразову грошову допомогу через звiльнення з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 26 повних календарних років служби. Сума виплати 125000,00 грн.

Позивач вказує, що як вбачається з довідки про грошове забезпечення від 02.01.2018 року № 2, отримане у період з грудня 2015 року по грудень 2017 року, йому виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Натомість відповідач при розрахунку одноразової грошової допомоги, на думку позивача, протиправно не врахував щомісячну додаткову грошову винагороду.

Також позивачем зазначено, що його календарна вислуга років в Збройних Силах України станом на 28.12.2017 року складає повних 26 рокiв, в пільговому обчисленні - 27 повних років.

Однак при звільненні позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби, тільки беручи в розрахунок календарну вислугу, про що також зазначено в наказі.

Ухвалою від 02.11.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

23.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач із зазначеним позовом не згоден з огляду на таке.

Відповідач зазначає, що на виконання Постанови № 889 наказом Міністерства оборони України вiд 24.10.2016 № 550 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної i додаткової грошової винагороди вiйськовослужбовцям Збройних Сил України.

Інструкцією № 550 визначено умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено категорії військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира вiйськової частини щодо підстав та розміру її виплати.

Вiдповiдно до пункту 3 Інструкції № 550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за вiйськовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язкiв за якою він допущений).

Відповідно до пункту 5 Інструкції № 550 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) вiйськових частин (установ, органiзацiй) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Відповідно до пункту 8 Інструкції № 550 (в редакції від 24.10.2016, що діяла на момент звільнення позивача) винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видiв грошового забезпечення.

На момент виникнення спірних правовідносин одноразові грошові види грошового забезпечення були визначені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260 (в редакції від 05.05.2017).

Згідно з пунктом 1.2 розділу I Інструкції № 260 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Також відповідач вказує, що одноразова грошова допомога при звільненні є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Норма, встановлена пунктом 8 Інструкції № 550 щодо не включення винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні, мала імперативний характер.

Із зазначеної норми вбачається пряма заборона на включення грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні.

Враховуючи викладене, підстави для включення грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні, на думку відповідача, були відсутні.

Також відповідач вважає, що нормативно-правові акти, які містять норму про виплату військовослужбовцям ЗС України одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, здійснюється з розрахунку за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до наказу командира вiйськової частини НОМЕР_1 від 28.12.2017 № 230 вислуга позивача складає: календарна вислуга - 26 років 03 мiсяцi 15 днів; пільгова вислуга - 00 років, 11 мiсяцiв 00 днів.

Враховуючи викладене, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - тобто, за 26 років календарної вислуги.

Також відповідач вважає, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Так, відповідач вказує, що позивач має право звернутися з позовом до адміністративного суду щодо стягнення середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні з військової служби у місячний строк з моменту коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Крім того, під час розгляду зазначеної справи, на думку відповідача, необхідно врахувати постанову Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, a також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 по адміністративній справі № 240/532/20 (адміністративне провадження № К/9901/14941/20), оскільки спірним питанням, яке стало предметом касаційного розгляду, є визначення строку звернення до адміністративного суду та його дотримання позивачем.

17.12.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач з наведеними у відзиві доводами не згоден та просить задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на постанову ВП ВС від 10.11.2021 року у справі № 825/997/17 щодо необхідності врахування грошової винагороди в грошовому забезпеченні та одноразовій грошовій допомозі при звільненні.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу Військово-Морських Силах Збройних Сил України.

Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 216 від 18.12.2017 року ОСОБА_1 звільнений у запас за станом здоров`я.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 230 від 28.12.2017 року ОСОБА_1 з 28.12.2017 року виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с.12).

Відповідно до наказу від 18.12.2017 року №216 вислуга років ОСОБА_1 становить: календарна 26 років 03 місяці 15 днів, пільгова 00 років 11 місяців 00 днів.

Згідно вказаного наказу від 28.12.2017 року №230 наказано виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 за 26 календарних років.

Згідно грошового атестату, виданого в/ч НОМЕР_1 , позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби в сумі 125500 грн. (а.с.10).

Одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено позивачу без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та з розрахунку вислуги 26 років, що не заперечується відповідачем.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно із абз.1 ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Положеннями п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка була чинною на момент звільнення позивача, визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889" для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців, на момент звільнення позивача з військової служби, входили чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як розрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.05.2019 у справі №820/5285/17, від 29.11.2019 у справі №822/112/18, від 05.12.2019 у справі №295/5200/18.

Додатково слід вказати, що відмова відповідача у включенні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою №889, до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні прийнята на підставі положень Інструкцій № 550 та №260.

Однак, застосовуючи зазначені Інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, відповідачем не враховано пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Так, ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону, тому дії відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди є протиправними.

Також, суд ураховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 6 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як розрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні, крім зазначеного, вирішила за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (справа № 21-70а15).

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №826/11679/17, від 08 серпня 2019 року у справі №802/955/17-а, від 19 лютого 2020 року у справі №822/2741/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17.

Крім того, згідно останньої правової позиції, висловленої у Постанові ВП ВС від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 (№ в ЄДРСР 101241002), встановлення підзаконним нормативно правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.

Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону № 2011-ХІІ та постанови № 889, а не Інструкцій № 595 та 550.

Нормами Закону № 2011-ХІІ також встановлено право військовослужбовців на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

До спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Суд враховує викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України при вирішенні даної справи.

Таким чином, відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нарахована одноразова грошова допомога при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 № 889.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку одноразової грошової допомоги з урахуванням загальної вислуги років 27 років, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з положеннями пункту 2 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок № 260), у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

З огляду на це суд критично оцінює посилання позивача на те, що при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця повинна братися до уваги вислуга років останнього у пільговому обчисленні.

Відтак, у частині другій статті 15 Закону № 2011-ХІІ міститься пряма вказівка на те, що одноразова грошова допомога виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік. Аналогічна норма міститься у пункті 2 розділу ХХХІІ Порядку № 260.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що загальна вислуга років на час звільнення позивача становила 27 років 03 місяці, водночас у календарному обчисленні така вислуга становила повних 26 років. Позивачем не заперечується виплата йому одноразової грошової допомоги, виходячи саме з цієї вислуги років (26 років).

У постанові від 24.11.2020 у справі № 822/3008/17, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, Верховний Суд вказав, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Отже, зазначені висновки стосуються питань, пов`язаних з набуттям права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні. Разом з тим, при визначенні розміру такої допомоги враховується лише календарна вислуга років.

Тобто, доводи позивача в цій частині ґрунтуються на невірному тлумаченні висновків Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на вищезазначені положення норм законодавства, враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 24.11.2020 у справі № 822/3008/17 (згідно приписів ч.5 ст.242 КАС України), суд бере до уваги доводи відповідача про те, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується військовослужбовцю у розмірі, виходячи з наявної у нього саме календарної вислуги років, а не вислуги років у пільговому обчисленні. Відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

При цьому, доводи відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом та врахування постанови Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, a також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 по адміністративній справі № 240/532/20 (адміністративне провадження № К/9901/14941/20), суд вважає безпідставними, оскільки спірним питанням, яке було предметом касаційного розгляду, є визначення строку звернення до адміністративного суду та його дотримання позивачем при вирішенні публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В даній же справі предметом спору є правильність визначення сум розрахунку при звільненні військовослужбовця (до яких строк звернення до суду не застосовується), а не стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Тобто наведена відповідачем постанова Верховного Суду не є релевантною до спірних правовідносин у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 293 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п НОМЕР_2 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (адреса: вул. Дідріхсона, 8, м. Одеса, 65029, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій".

Зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів