Справа № 540/7013/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/7013/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Мерітайм Груп" до Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про визнання протиправним та скасування п.1.2 припису від 11.10.2021 року № 06/1-14/726/21,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати п. 1.2 припису, виданого державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) Шатайловою М., Чорнозубом М. та Акуленко І. від 11.10.2021 р. № 06/1-14/726/21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариством 13.10.2021 року отримано припис № 06/1-14/726//21 від 11.10.2021 року, відповідно до п.1.2. даного припису позивача зобов`язано анулювати у місячний термін дозвіл на спеціальне водокористування № 281//ХС//49д-18 строк виконання до 11.10.2021 року. Позивач не погоджується з приписом в спірній частині, оскільки на момент отримання припису строк для його виконання вже закінчився. Стосовно вимоги про анулювання дії дозволу на спеціальне водокористування, то позивач стверджує, що відповідач помилково послався на п.14 ст.44 Водного кодексу України, оскільки дана норма не містить вимог для скасування дії дозволів на спеціальне водокористування. Товариство наголошує, що відсутні законодавчо визначені підстави для анулювання дії спеціального дозволу, а тому припис в спірній частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 15.11.2021 року ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнаються з таких підстав. В приписі присутня помилка в частині зазначення дати виконання п.1.2, а замість дати 11.10.2021 року необхідно зазначити 11.11.2021 року. Стосовно анулювання дозволу на спеціальне водокористування №281//ХС//49д-18 від 24.04.2019 року в розділі умови спеціального водокористування в п.9 передбачено, що у разі наявності чинних дозволів на спеціальне водокористування для зазначених місць водокористування, анулювати їх у місячний термін. На підставі ст.ст. 44, 55 Водного кодексу України відповідач стверджує, що зазначений дозвіл має бути анульовано в місячний строк.

Згідно з приписами ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Процедура та порядок проведення відповідачем позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів не є предметом спору та в даній справі не досліджується.

В період з 21.09.2021 року по 04.10.2021 року посадовими особами відповідача проведено перевірку позивача, за результатами якої складено акт №06/1-14/726/21 від 04.10.2021 року.

Під час перевірки, серед іншого, було виявлено порушення п.п.2,3,7 ст.44, ст.70 Водного кодексу України, а саме:

- умови Дозволу на спеціальне водокористування №412//ХС//49д-19 не виконуються звітність 2-ТП водгосп (річна) за 2020 рік подано не достовірно з порушенням в частині водовідведення (звороті (стічні) води приймач р. Дніпро); не анульовано у місячний термін Дозвіл на спеціальне водокористування №412//ХС//49д-19, скид зворотних вод до р. Дніпро здійснюється з перевищенням встановлених нормативів гранично допустимого скиду (перевищення ГДС до вмісту цинку, міді, хлоридів, сульфатів, нітратів).

На підставі п. "е" ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положення про Державну екологічну інспекцію України №256 від 01.06.2021 року та з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення планової перевірки проведеної в період з 21.09.2021-04.10.2021 року посадовими особами відповідача складено припис № 06//1-14/726//21 від 11.10.2021 року, який направлено на адресу ТОВ "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" та отримано останнім 13.10.2021 року.

Пунктом 1.2 припису №06//1-14/726//21 від 11.10.2021 року позивачу приписано анулювати у місячний термін Дозвіл на спеціальне водокористування №412//ХС//49д-19 в термін до 11.10.2021 року на підставі п.14 ст.44, ст.55 Водного кодексу України.

Позивач не погоджується з даним пунктом припису, оскільки його неможливо виконати через заздалегідь пропущений термін для усунення порушень, а також звертає увагу, що норми на які посилається відповідач не передбачають примусового анулювання дії дозволів на спеціальне водокористування.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Водного кодексу України водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.

Згідно з ч.6 ст.42 Водного кодексу України забір та використання води із каналів, водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів здійснюються на підставі дозволу на спеціальне водокористування та договору про водопостачання (поставку води), укладеного з підприємствами та організаціями, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони. Перелік підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як передбачає п. 14 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані виконувати інші обов`язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.

В свою чергу п. 9 цієї статті на водокористувачів покладено обов`язок здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Видача (переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється безоплатно (ч.ч.1-4 ст.49 Водного кодексу України).

Припинення права спеціального водокористування здійснюється шляхом анулювання дозволу на спеціальне водокористування.

Орган, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, анулює його у разі:

звернення водокористувача із заявою про анулювання дозволу на спеціальне водокористування;

визнання водного об`єкта таким, що має особливе державне значення, наукову, культурну чи лікувальну цінність;

припинення юридичної особи (злиття, приєднання, поділ, перетворення, ліквідація) або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, смерті фізичної особи, яка одержала дозвіл.

Орган, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, звертається до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу з підстав:

встановлення факту подання в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

передачі водогосподарських споруд іншим водокористувачам;

виникнення необхідності першочергового задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення;

систематичної, протягом двох і більше податкових (звітних) періодів, несплати збору за спеціальне водокористування в установлені законом строки;

порушення умов спеціального водокористування та охорони вод, стосовно яких центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів, раніше було видано припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Рішення органу, що видав дозвіл, про анулювання дозволу на спеціальне водокористування видається юридичній або фізичній особі протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття. У такому разі дія дозволу припиняється через 30 днів з дня прийняття рішення про його анулювання (ст. 55 Водного кодексу України).

З наведеного суд робить висновок, що Водний кодекс України містить два механізми для анулювання дозволу на спеціальне водокористування: 1) органом, що видав такий дозвіл та 2) в судовому порядку через подання позовної заяви про застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу.

Натомість відповідач самостійно має право анулювати дозвіл на спеціальне водокористування з трьох підстав, однією з яких є звернення водокористувача із заявою про анулювання дозволу на спеціальне водокористування.

Решти підстав для анулювання відповідачем дозволу на спеціальне водокористування суд з наданих матеріалів не встановив.

Тобто, фактично відповідач в спірному пункті 1.2 припису №06//1-14/726//21 від 11.10.2021 року зобов`язує позивача звернутись до себе із заявою про анулювання дозволу на спеціальне водокористування, що є неприпустимим, оскільки прямо порушує права та інтереси позивача, як водокористувача.

Відповідач намагається створити для позивача ситуацію при якій він не матиме права на спеціальне водокористування, оскільки п.9 ст.44 Водного кодексу України на водокористувачів покладено обов`язок здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

На переконання суду відповідач не позбавлений можливості самостійно анулювати дозвіл на спеціальне водокористування або звернутись до суду з адміністративним позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання дозволу за наявності законних підстав, але спосіб в який відповідач намагається анулювати дію дозволу на спеціальне водокористування позивача є протиправним та неприйнятним.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що описки в спірному пункті припису заздалегідь виключають можливість його виконання.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом", у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей".

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006р. по справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Зміст категорії "ефективність" розкрито, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003р. по справі "Дорани проти Ірландії", де указано, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Також зміст цієї ж категорії розкрито і у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", у якому зазначено, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.07.2008р. по справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту має бути ефективним та повинен забезпечити реальне відновлення порушеного суб`єктивного права чи захист ущемленого інтересу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 20.10.2011р. по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine; заява № 29979/04) принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оскаржуються дії відповідача, суб`єкта владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всім переліченим ознакам спірний пункт припису не відповідає.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при досліджених правовідносинах, діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для винесення припису в спірній частині, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), що призводить до безпідставного обов`язку позивача анулювати дію свого дозволу на спеціальне водокористування без наявних на те правових підстав.

Таким чином позовні вимоги належить задовольнити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.1.2 припису Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) № 06/1-14/726/21 від 11.10.2021 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП" (, Карантинний острів,1, м. Херсон, 73000) з Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (, провул. Козацький, 10, м. Херсон, 73003) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Варняк

кат. 108010200