Справа № 160/23495/21
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКадникової Г. В.
при секретарі судового засіданняПасічнику Т.В.
за участі: представників позивачаЧабан О.В., Черткової В.О.
представника відповідачаЗагребельської Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровської обласної прокуратури до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
Дніпропетровська обласна прокуратура (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) Рекашової А.М. від 05.11.2021 року про накладення штрафу на позивача у виконавчому провадженні ВП №66858774.
Вказану постанову позивач вважає протиправною, оскільки відповідачу направлено відповідь про звернення до Офісу Генерального прокурора листом від 04.10.2021 року за №21-614вих.21 щодо відсутності видатків у кошторисі на виконання рішень суду, в тому числі, й щодо стягувача у виконавчому провадженні. Відповіді від Офісу Генерального прокурора не отримано.
При виконанні судового рішення у позивача виникли розбіжності у застосуванні норм законодавства щодо проведення перерахунку заробітної плати.
Проведення перерахунку заробітної плати стягувачу має наслідком здійснення виплати перерахованої заробітної плати протягом обмеженого періоду.
Ухвалою суду від 29.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 07.12.2021 року, разом із доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Засобами електронного зв`язку 06.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та копії матеріалів виконавчого провадження №66858774.
У судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення.
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи та подані докази у сукупності, суд при розгляді спору виходить з наступного.
05.11.2021 року у виконавчому провадженні №66858774 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5'100грн.00коп. на Дніпропетровську обласну прокуратуру за невиконання без поважних причин рішення суду.
Вважаючи постанову від 05.11.2021 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №66858774 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Приписами ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Частиною 2 ст.129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою ст.18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ч.6 ст.26 Закону № 1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до ч.1-3 ст.63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно зі ст.75 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Лише невиконання боржником без поважних на те причин рішення суду, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404.
Поважними, у розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представниками позивача у судовому засіданні, поважність причин невиконання рішення суду позивач пов`язує з тим, що фактично заробітна плата ОСОБА_1 (стягувачу у виконавчому провадженні) нараховувалася та виплачувалася на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" та її складові відрізнялися від складових заробітної плати, передбаченої ст.81 Закону України "Про прокуратуру".
Позивач вказує, що при проведенні перерахунку заробітної плати ОСОБА_1 виникло питання, які виплати та в яких розмірах, окрім посадового окладу, слід включати у розрахунок заробітної плати, як бути з виплатами, які було здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року, але які не передбачені Законом України "Про прокуратуру", чи слід застосовувати коефіцієнт підвищення заробітної плати, передбачений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.
Також, позивач зазначає про відсутність фінансування для виконання рішень суду вказаної категорії, оскільки відповідно до ст.90 Закону України "Про прокуратуру" фінансування прокуратуру здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписками видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.
Матеріалами справи підтверджено звернення позивача (боржника у виконавчому провадженні) листом від 04.10.2021 року №21-614вих.21 до Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Офісу Генерального прокурора за роз`ясненням та, в тому числі, повідомленням про неможливість виконання судових рішень у зв`язку з вищенаведеними обставинами.
Відтак, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. від 05.11.2021 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №66858774 підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється в порядку ч.2 ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст.2, 9, 12, 47, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Дніпропетровської обласної прокуратури до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. від 05.11.2021 року про накладення штрафу на Дніпропетровську обласну прокуратуру у виконавчому провадженні ВП №66858774.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова