Справа № 540/6026/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
05 січня 2022 р. м. ХерсонСправа № 540/6026/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
08.10.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 20.09.2021 № 011648/21-22-24-03/ НОМЕР_1 , яким зобов`язано сплатити штраф за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) Єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2172,92 грн. та пені в розмірі 781,35 грн., всього 2954,27 грн.;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі внести зміни до інтегрованої картки платника, на якій обліковуються розрахунки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з бюджетом щодо обліку і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2954,27 грн., шляхом виключення запису про штраф в розмірі 2172,92 грн. та пені в розмірі 781,35 грн. з інтегрованої картки платника податків.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 20.09.2021 р. № 011648/21-22-24-03/ НОМЕР_1 , яким зобов`язано ОСОБА_1 сплатити штраф за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) Єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 2172,92 грн. та пені в розмірі 781,35 грн., всього 2954,27 грн.; в задоволені решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

30.12.2021 р. від позивача надійшла заява, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат. До судових витрат позивачем віднесено: компенсацію за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати, яка з 01.01.2021 р. склала 6000 грн., яку позивач оцінив в 50 % від вказаного розміру - 3000 грн.; ознайомлення з документами (1 год.) - 2270 грн.; ознайомлення з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах (2 год.) - 4540 грн.; складання позовної заяви (2 год.) - 4540 грн.; ознайомлення з відзивом, складання відповіді на відзив (1 год.) - 2270 год.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення, визначені ст.244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (ч.3 ст.143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (ч.6 ст.143); 3) якщо це питання не було вирішено (п.3 ч.1 ст.252).

Відповідно до ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст.252 цього Кодексу.

Частина 1 статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст.252 КАС України.

Частиною 3 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що рішення у даній справі ухвалено в порядку спрощеного провадження (без виклику сторін), то і заяву від 30.12.2021 р. суд вважає за можливе розглянути в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.135 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Суд звертає увагу позивача на необхідність документального підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат. Так, позивач у заяві лише заявив вимогу щодо компенсації за відрив від звичайних занять. Проте ані під час розгляду справи, ані разом із заявою від 30.12.2021 р. позивач не надав жодного доказу в обґрунтування компенсації за відрив від звичайних робіт, тобто не надав доказів, які саме звичайні заняття були позивачем заплановані та не здійснені у зв`язку з розглядом даної справи, у зв`язку з чим, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 17.01.2020 р. у справі № 818/40/17.

Правовими положеннями ч.5 ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначені обставини справи, суд дійшла висновку про відсутність підстав для присудження на користь позивача судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в сумі 3000 грн., оскільки понесення таких не підтверджено жодними доказами.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст.134 КАС України. За змістом ч.2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч.3, 4 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом позовної заяви та заяви від 30.12.2021 р. позивач вказав, що зазнав витрат на правову допомогу в загальній сумі 13620 грн., які йому надавав адвокат Крижановський М.М.

Так, 28.20.2021 р. між адвокатом Крижановським М.М. та Шевцовим О.С. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Пунктом 2 договору визначено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається попередньо, виходячи з розрахунку одного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" для працездатних осіб за 1 годину роботи адвоката.

Загальний обсяг часу, витраченого адвокатом, та остаточний розмір гонорару погоджується сторонами шляхом підписання акту здавання-приймання виконаних робіт (послуг).

Клієнт зобов`язаний виплатити адвокату остаточну суму гонорару, розмір якого буде визначений в акті здавання-приймання виконаних робіт (послуг) протягом п`яти банківських днів від набрання рішенням суду законної сили.

Цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання договору.

29.12.2021 р. сторонами складено акт № 1, відповідно до якого адвокатом виконані, а клієнтом прийняті роботи (послуги) з правничої допомоги:

- ознайомлення з документами - витрачено 1 год., вартість 2270 грн.;

- ознайомлення з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах - витрачено 2 год., вартість 4540 грн.;

- складання позовної заяви - витрачено 2 год., вартість 4540 грн.;

- ознайомлення з відзивом, складання відповіді на відзив - витрачено 1 год., вартість 2270 грн. Всього: витрачено 6 год., вартість 13620 грн.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч.5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, на думку суду, послуги щодо ознайомлення з документами та ознайомлення з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах не є окремими видами правової допомоги, а є складовою процесу написання позовної заяви, тому вказані витрати не можуть підлягати окремій компенсації за рахунок позивача.

Крім того, витрати на правничу допомогу, а саме щодо складання позовної заяви не є такими що фактично понесені, оскільки позовна заява надійшла до Херсонського окружного адміністративного суду 08.10.2021 р., а договір про надання правничої допомоги укладено сторонами лише 28.10.2021 р.

Таким чином, на час складання позовної заяви адвокат Крижановський М.М. не надавав правову допомогу ОСОБА_1 у даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума витрат на послуги адвоката в розмірі 13620 грн. є надмірною, не відповідає критерію розумності їхнього розміру, обсягу фактично наданих послуг та їх складності, а тому суд присуджує на користь позивача витрати в розмірі 2270 грн. (ознайомлення з відзивом, складання відповіді на відзив).

Враховуючи вищевикладене, заява позивача про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню та стягнення на його користь суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 252, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73026, м.Херсон, пр.Ушакова, 75, код ЄДРПОУ ВП 43995495) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 111060000