Справа № 462/8135/21
Суддя: Палюх Н. М.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/8135/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року Залізничний районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Палюх Н.М.,

за участю секретаря Фіс В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК №621491 від 21.10.2021. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.10.2021 інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області було винесено щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 621491. 27.10.2021 поштовим відправленням ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову. З тексту постанови серії НК № 621491 йому взагалі не зрозуміло, за яке адміністративне правопорушення його притягають до адміністративної відповідальності в розмірі 1020 грн. на підставі ч.1 ст.140 КУпАП. Постанову вважає безпідставною, а провадження таким, що підлягає закриттю з підстав відсутності у його діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП з огляду на наступне. Власником усіх автодоріг загального користування України є держава Україна, а уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є лише і виключно Державне агентство автомобільних доріг України та його органи управління на місцях, зокрема Служба автомобільних доріг у Львівській області, а не Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» та/або його посадові особи. Автомобільні дороги на яких, згідно оскарженої постанови ним, нібито, було порушено правила, норми і стандарти, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі, є дорогою загального користування державного значення та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області. Таким чином, ОСОБА_1 , як начальник філії «Жовква ДЕД» Дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не є, та не може бути відповідальною посадовою особою органу, уповноваженого державою на управління автодорогами загального користування та їх утримання, оскільки ним є Державна Служба автодоріг України. Також звертає увагу суду на те, що у постанові не відображено займаної ним посади, при тому, що правопорушення полягало у недотриманні правил норм і стандартів саме «посадово-відповідальною особою». У постанові зазначено, що він, як фізична особа несе відповідальність за належний стан автомобільної дороги, при цьому, він не може відповідати за належний стан автомобільної дороги. Цей факт свідчить про те, що відповідачем не досліджено його посадові обов`язки, а отже неправомірно зроблено висновок про наявність в нього обов`язку утримання в належному стані автомобільної дороги. Також у постанові жодним чином не зазначено який саме пункт ДСТУ3587-97 було порушено. Вказаним додатково підтверджується те, що у постанові не зазначено суті адміністративного правопорушення, що прямо вказує на її безпідставність. Оскільки, вина є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, то її відсутність тягне за собою відсутність складу адміністративного правопорушення. А відтак справа про нібито вчинення ним діянь, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 140 КУпАП, підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Ухвалою судді від 10.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 01.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачу у визначений законом строк подати відзив на позовну заяву.

У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просить такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву та докази, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами без участі сторін.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП було винесено постанову серії НК № 621491 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Згідно даної постанови ОСОБА_1 21 жовтня 2021 року о 16 год. 30 хв. на автомобільній дорозі Т-14-25 «Миколаїв-Бібрка», не вжив заходів щодо ліквідації недоліків, що вказані в акті обстеження, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Суд зазначає, що винесена відповідачем постанова, яка міститься в матеріалах справи, є важкочитабельною та не повністю відображає усіх ознак правопорушення.

Частина 1 статті 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Вимогами ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Згідно ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги" державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Відповідно до п. п. 9, 10 ст. 11 зазначеного Закону основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Нормами Закону України «Про автомобільні дороги» надано чітку класифікацію автомобільних доріг в Україні, визначено власників автомобільних доріг, встановлено права, обов`язки та відповідальність власників автомобільних доріг, в тому числі уповноваженого органу, що здійснює державне управління автомобільними дорогами загального користування - Укравтодору та органів управління на місцях.

Відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2011 року № 456/2011 "Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України"Державне агентство автомобільних доріг України є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Згідно з організаційною структурою Державної служби автомобільних доріг, органом управління автомобільними дорогами у Львівській області є Служба автомобільних доріг у Львівській області.

З метою забезпечення виконання обов`язків, покладених Законом України «Про автомобільні дороги» на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування та у зв`язку з відсутністю власних виробничих потужностей, Службою автомобільних доріг у Львівській області укладаються договори підряду з підрядними організаціями на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг.

Приписами ч.1 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів.

Указані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів (п. 1 зазначених Правил).

Судом встановлено, що в рамках реформування системи управління автомобільними дорогами загального користування, згідно наказу Державного агентства автомобільних доріг України від 10.11.2017 № 425 «Про передачу об`єктів права державної власності» (зі змінами від 27.11.2017р. №454) та розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 08.12.2017 №1214/0/5-17 «Про передачу автомобільних доріг загального користування місцевого значення до сфери управління Львівської обласної державної адміністрації» автомобільні дороги загального користування місцевого значення з 01.01.2018 передані із сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України - з балансу Служби автомобільних доріг у Львівській області до сфери управління Львівської обласної державної адміністрації на баланс Департаменту дорожнього господарства, транспорту та зв`язку. Тобто з 01.01.2018 Департамент дорожнього господарства, транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації як балансоутримувач зобов`язаний забезпечити безпеку дорожнього руху на ділянці в місцезнаходженні вказаних вибоїн, ям, дефектів дорожнього покриття та є відповідальним за утримання дорожнього покриття в належному стані.

Крім цього, зі змісту ч. 1 ст. 140 КУпАП вбачається, що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення - спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Згідно зі статтею 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Враховуючи зазначену норму, суд вважає за необхідне вказати, що у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб постанова, окрім об`єктивної сторони правопорушення з посиланням на правила, норми чи стандарти, які порушені, має містити відомості про те, яку посаду обіймає посадова особу, які службові обов`язки на неї покладено та якими доказами підтверджуються вказані обставини.

Як встановлено судом автомобільна дорога Т-14-25 «Миколаїв-Бібрка» знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області, який є територіальним органом центрального органу державного управління автомобільними дорогами і одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток та утримання існуючої мережі автомобільних доріг загального користування Львівської області.

Позивач ОСОБА_1 на час винесення оскаржуваної постанови, працював начальником філії «Жовківська ДЕД» дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України».

Відповідно до п. 3.1. Положення філії «Жовківська ДЕД» дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» - філія є відособленим підрозділом Підприємства, не є юридичною особою, діє відповідно до чинного законодавства і Положення.

Згідно договору підряду №70 -04/20 про закупівлю послуг: Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Т-18-06 Рівне-Млинів-Берестечко-Буськ-Перемишляни км 151+150 -км 179 +680, км 179+890 -км 189+610; Т-14-25 Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка км 44+747 -км 60+585, км 63+398-км 95+830, км 97+863-км 125+620, км 130+590-км 190+160; Т-14-17 Куровичі-Рогатин, км 0+000-км 29+605, Львівської області від 24.04.2020 р. Служба автомобільних доріг у Львівській області, в особі заступника начальника Служби з експлуатаційного утримання Шикули В.М. (далі - Замовник), з однієї сторони, і Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», в особі головного інженера Наумця Ф.І. (далі - Підрядник), з іншої сторони, разом - Сторони, уклали цей договір про те, що підрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або із залученням субпідрядних організацій надавати в установлений цим Договором термін, згідно з Графіком надання послуг, що є невід`ємною частиною Договору та відповідно до Плану-Завдання, що є невід`ємною частиною Договору, послуги з Експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, в тому - Т-14-25 Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка км 44+747 - км 60+585, км 63+398 - км 95+830, км 97+863 - км 125+620, км 130+590 - км 190+160, Львівської області, згідно з Технічною специфікацією викладеною в тендерній документації, а Замовник зобов`язується прийняти згідно із цим Договором та чинним законодавством України належним чином надані послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів на його рахунок передбачених на ці цілі.

Відповідно до пунктів 5.2. та 5.3. вказаного договору замовник до 05 числа кожного місяця видає Підряднику План - Завдання, за встановленою формою згідно Додатку №6, що є невід`ємною частиною цього Договору, для надання послуг з експлуатаційного утримання на місяць, в межах місячного плану асигнувань Замовника, який є обов`язковим до виконання, і не виконання зазначених у ньому об`ємів та видів послуг/робіт визначається Сторонами, як невиконання істотних умов Договору і є підставою для розірвання Договору Замовником в односторонньому порядку. Надання Підрядником непередбачених в Плані - Завданні послуг, або надання Підрядником послуг понад погоджений/підписаний Сторонами План - Завдання, не допускається. Такі послуги вважаються такими, що надані поза межами договірних зобов`язань та не будуть прийняті і оплачені Замовником.

Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували повноваження та обов`язок саме позивача, як посадової особи філії «Жовківська ДЕД» дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» стосовно здійснення заходів щодо усунення недоліків дорожнього покриття в межах автомобільної дороги Т-14-25 «Миколаїв-Бібрка».

За таких обставин суд дійшов висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП України не має під собою жодного обґрунтування, а відтак оскаржувана постанова винесена без належних правових підстав та підлягає скасуванню, а справа - закриттю у зв`язку відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 17.03.2020 у справі справа №487/1363/17.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак в супереч вказаних вимог КАС України, відповідачем не надано суду жодних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано документів (матеріалів), на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак у суду відсутня можливість встановити на підставі яких доказів відповідач зробив висновок про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Також, суд звертає увагу, що пунктом 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП, до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.

В той же час, зі змісту долученої до матеріалів справи постанови серії НК № 621491, вбачається, що до такої не долучено акта обстеження ділянки територіальної автомобільної дороги загального користування, на який інспектор покликається описуючи суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушеня.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що інспектором поліції порушено норми ст.245 КУпАП, а саме не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на даних з постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт вчинення якого останнім заперечується.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд вважає, що прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення ним правопорушення, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 621491 від 21.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.9, п.1 ст.247, ст.289, п.3 ч.1 ст.293 КУпАП та керуючись ст.ст.9, 73-74, 77, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про адміністративне правопорушення серії НК № 621491 від 21.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул.Перфецького, буд.19.

Суддя: