Справа № 200/13251/21
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 р. Справа№200/13251/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про: визнання неправомірним та скасування рішення № 71 від 27.07.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до спеціального (пільгового стажу підземних відкритих гірничих роботах) страхового стажу ОСОБА_1 за посадою гірник очисного забою підземної дільниці № 3 період його строкової військової служби з 09 листопада 1985 року по 02 листопада 1987 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 з 24.07.2021 року.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення № 71 від 27.07.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до спеціального (пільгового стажу підземних відкритих гірничих роботах) страхового стажу ОСОБА_1 за посадою гірник очисного забою підземної дільниці № 3 період його строкової військової служби з 09 листопада 1985 року по 02 листопада 1987 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 з 24.07.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.07.2021 року він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак, рішенням від 27.07.2021 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважає, що рішення про відмову в призначенні пенсії є протиправним, оскільки при розрахунку пільгового стажу відповідач безпідставно не зарахував до зазначеного стажу період проходження служби в лавах Радянської Армії з 03.07.1985 року по 20.05.1987 року. Позивач зазначає, що п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Раду Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, надає право особі на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Позивач вказує, що до проходження служби та після він був прийнятий на посаду, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. З огляду на викладене позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем 1 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

19.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону № 1058. Позивачем були надані наступні скановані документи: заява про призначення пенсії від 19.07.2021 року, копія ID - картки № 001849736 від 10.08.2018 року, копія трудової книжки НОМЕР_1 від 24.05.1984 року, копія диплому НОМЕР_2 від 16.06.1985 року, копія військового квитка НОМЕР_3 від 03.07.1985 року, копія наказу № 818 від 12.12.1994 року «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 456 від 12.07.2021 року, № 138 від 11.03.2021 року. Відповідно до статті 2 Закону України №2232-ХІІ від 25.03.1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу» та статті 8 Закону України №2011-XII від 20.12.1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зокрема, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строковую військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Законом. Період проходження строкової військової служби до пільгового стажу не зараховано, тому що на момент призову на строкову військову службу (03.07.1985 року) позивач закінчив навчання (06.06.1985 року) у Селидівському гірничому технікумі. Отже позивач не працював за професією та не займав посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідач 1 наголошує, що станом на 19.07.2021 року ОСОБА_1 , згідно поданих документів, має загальний трудовий стаж 35 років 10 місяців, пільговий стаж - 3 роки 10 місяців 29 днів. За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19.07.2021 прийнято рішення від 27.07.2021 №71 про відмову в призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058 та рекомендовано ОСОБА_1 звернутися за призначенням пенсії на пільгових умовах після 24.07.2023 року, тобто, зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки.

Враховуючи вищевикладені обставини відповідач 1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідач 2 не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві надав суду відзив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву відповідач 2 посилається на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було розглянуто заяву від 19.07.2021 року позивача про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач 2 зазначає, що за результатами розгляду наданих позивачем документів встановлено. що загальний страховий стаж становить 35 років 10 місяців, пільговий стаж становить 03 роки 10 місяців 29 днів. Відповідач наголошує, що за відсутності стажу на підземних роботах менше ніж 10 років у чоловіків та за наявності необхідного страхового стажу, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік встановлений абз. 1 ст. 26 Закону № 1058 зменшується на один рік. Відповідач зазначає, що враховуючи наявний пільговий стаж позивач має право на зменшення пенсійного віку на 3 року, отже відповідне право позивач здобуде 23.07.2023 року.

З огляду на зазначені обставини відповідач 2 вважає, що рішення № 72 про відмову в призначенні пенсії було прийнято у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження а адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року заява відповідача 1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишена без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року залучено до участі у справі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 (а.с. 42).

Судом встановлено, що 19.07.2021 року ОСОБА_1 через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 66).

27.07.2021 року враховуючи екстериторіальний принцип Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 71 (а.с. 68).

У рішенні відповідач 2 зазначав, що страховий стаж позивача становить 35 років 10 місяців, стаж роботи на підземних роботах і відкритих гірничих роботах за списком робіт і професій, затвердженим Постановою КМУ № 2020 від 31.03.1994 року 3 роки 10 місяців 29 днів (з урахуванням до даного стажу періоду роботи за провідними професіями 1 рік 4 місяці 19 днів).

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. Тобто, ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки. Дата з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату 24.07.2023 року.

03.08.2021 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою, відповідно до якої просив скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії № 71 від 27.07.2021 року, врахувати ОСОБА_1 час проходження служби в Лавах Радянської Армії з 03.07.1985 року по 20.05.1987 року до пільгового стажу, призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-14).

Листом від 03.09.2021 року № 26219-25672/Є-03/8-2800/21 Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України повідомив позивача, що за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області пільговий стаж ОСОБА_1 склав 3 роки 10 місяців 29 днів. До страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не зараховано період проходження строкової військової служби, оскільки на момент призиву на строкову службу ОСОБА_1 не працював за професією та не займав посаду, що передбачало право на пенсію на пільгових умовах (а.с. 17-18).

Позивач не погодившись з рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд зазначає, що спірним питанням даної справо є правомірність дій відповідача стосовно не зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження строкової служби в лавах Радянської Армії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною першою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 6 Порядку №637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що позивач у період з 03.07.1985 року по 20.05.1987 року проходив службу а лавах Радянської Армії (а.с. 21).

Згідно військового квитка НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на дійсну військову службу та направлений в військову частину 03 липня 1985 року, та 16 травня 1987 року мобілізований у запас (а.с. 35-41).

Отже, позивач у період з 03.07.1985 року по 16 травня 1987 року проходив військову службу в лавах Радянської Армії.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби", час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вимог статті 8 вищезазначеного Закону встановлено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що Конституційний суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Тому до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство, чинне на момент їх виникнення.

На період проходження позивачем військової служби діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі - Положення).

Пунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Згідно трудової книжки позивача долученої до матеріалів справи встановлено, що позивач після проходження військової служби працевлаштувався 20.07.1987 року на Шахту ім. РККА Виробничого об`єднання «Добропіллявугілля» на посаду гірника очисного забою (а.с. 21).

Згідно розрахунку стажу встановлено, що період роботи з 20.07.1987 року по 24.08.1988 року враховано до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 61).

Отже період служби позивача в Радянській армії з 03.07.1985 року по 16.05.1987 року повинен бути зарахований до пільгового стажу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 03.07.1985 року по 16.05.1987 року.

Суд зазначає, що наведений у рішенні відповідача № 71 від 27.07.2021 року розрахунок пільгового стажу є помилковим, у зв`язку з чим рішення прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, отже, спірне рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 з 24.07.2021 року., суд зазначає наступне.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві з застосуванням слова може.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 19.07.2021 року із зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоду проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 03.07.1985 року по 16.05.1987 року.

При цьому позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період проходження строкової військової служби з 09.11.1985 року по 02.11.1987 року задоволенню не підлягають, оскільки у вказаний період позивач службу не проходив, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідно до записів у військовому квитку позивач проходив службу з 03.07.1985 року по 16.05.1987 року, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині визнання неправомірним та скасування рішення № 71 від 27.07.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 19.07.2021 року із зарахування до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоду проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 03.07.1985 року по 16.05.1987 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а також враховуючи, що спірне рішення про відмову в призначенні пенсії було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, суд приходить висновку пр. стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача судового збору в розмірі 455 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірним та скасування рішення № 71 від 27.07.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до спеціального (пільгового стажу підземних відкритих гірничих роботах) страхового стажу ОСОБА_1 за посадою гірник очисного забою підземної дільниці № 3 період його строкової військової служби з 09 листопада 1985 року по 02 листопада 1987 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 з 24.07.2021 року задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення № 71 від 27.07.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 19.07.2021 року із зарахування до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоду проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 03.07.1985 року по 16.05.1987 року.

В частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до спеціального (пільгового стажу підземних відкритих гірничих роботах) страхового стажу ОСОБА_1 за посадою гірник очисного забою підземної дільниці № 3 період його строкової військової служби з 09 листопада 1985 року по 02 листопада 1987 року, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 з 24.07.2021 року відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 455 (чотириста п`ятдесят п`ять) гривень.

Повний текст постанови складено та підписано 06 січня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська