Справа № 640/39019/21
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

30 грудня 2021 року м. Київ № 640/39019/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙРМЕД»

до Кабінету міністрів України

Державної регуляторної служби України

про визнання протиправною постанови,-

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙРМЕД» з адміністративним позовом до Кабінету міністрів України, Державної регуляторної служби України про визнання протиправною постанови.

Разом з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову в адміністративній справі, в якій позивач просить суд:

- заборонити Державній казначейській службі України здійснювати списання коштів, які можуть знаходитися на рахунках Міністерства охорони здоров`я, ДП «Медичні закупівлі» інших осіб, на виконання Постанови КМУ №1243 «Деякі питання здійснення централізованих закупівель кисневих станцій» від 24.11.2021 р.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена очевидними ознаками протиправності оскаржувано позивачем рішення відповідача - постанови КМУ «№1243 «Деякі питання здійснення централізованих закупівель кисневих станцій» від 24.11.2021 р. та порушенням його прав, свобод або інтересів. Так, заявник вказує про недотримання процедури опрацювання проекту КМУ, чим порушив вимоги ст. 19 Конституції України та ст.3, ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України». Водночас, заявник вказує, що у разі скасування судом оскаржуваного рішення відповідача, з імовірністю швидкого перерахування та списання коштів, це може призвести до негативних наслідків для позивача як для учасника закупівлі, якщо з ним буде укладено договір.

30.12.2021 р. до суду надійшли заперечення проти заяви про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до яких зазначається про безпідставність звернення заявника з заявою до суду, а також про відсутність необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, вказується про те, що відповідно до приписів ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів КМУ.

Ознайомившись із заявою про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність необхідності у заслуховувані пояснень особи, яка подала заяву про забезпечення позову та заінтересованих осіб, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви у порядку письмового провадження.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пункту третього часини першої статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі та повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до вимог статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії;

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Насамперед, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Суд також звертає увагу, що у відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у Постанові від 19 червня 2018 року у справі 826/9263/17, зводиться до того, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2021 р. КМУ прийнято Постанову №1243 «Деякі питання здійснення централізованих закупівель кисневих станцій», яка, на думку позивача, є протиправною, у зв`язку з чим останній має намір оскаржити її в судовому порядку.

Водночас, в підтвердження наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником зазначено, зокрема, що невжиття заходів забезпечення позову обумовлена очевидними ознаками протиправності оскаржувано позивачем рішення відповідача - постанови КМУ «№1243 «Деякі питання здійснення централізованих закупівель кисневих станцій» від 24.11.2021 р. та порушенням його прав, свобод або інтересів. Очевидність ознак протиправності рішення відповідача заявник вбачає, зокрема, в недотриманні процедури опрацювання проекту КМУ. Також заявник вказує, що у разі скасування судом оскаржуваного рішення відповідача, з імовірністю швидкого перерахування та списання коштів, це може призвести до негативних наслідків для позивача як для учасника закупівлі, якщо з ним буде укладено договір.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вказує, що заявником належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, надано не було, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, суд дійшов висновку, що до розгляду даної справи по суті та з наданих наразі позивачем документальних доказів неможливо зробити висновок про очевидну протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень (відповідача). У той же час, наявність очевидних ознак протиправності рішень відповідача може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначене та виходячи із змісту заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙРМЕД» про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Є.В. Аблов