Справа № 200/2748/21-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

04 січня 2022 р. Справа №200/2748/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та зобов`язання подати звіт про виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2008 року, зобов`язано Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Ухвалою від 30.11.2021 змінено спосіб і порядок виконання рішення суду в частині зобов`язання Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2008 року, та встановлено новий спосіб і порядок виконання рішення: Стягнути з Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2008 року в сумі 9015,39 грн».

20.12.2021 позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, вмотивовану тим, що станом на тепер не зважаючи на триваюче виконавче провадження № 66259279, відкрите 23.07.2021 Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), відповідачем не виконано рішення суду.

При розгляді поданої заяви суд виходить з наступного.

Відповідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційній нормі про обов`язковість судового рішення кореспондують положення норми статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, само по собі є підставою для його виконання, що визначено ч. 2 ст. 372 КАС України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

В рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Водночас, ст. 382 КАС України наділяє суд правом, а не покладає обов`язок по встановленню контролю. При цьому, Закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено обов`язок подання звіту. На переконання суду, такими обставинами можуть буті ті, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення без поважних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Тобто, заходи, спрямовані на виконання рішення у примусовому порядку, вживаються органами, безпосередньо на які цією нормою Закону покладено примусове виконання рішень.

Законом України «Про виконавче провадження» вказані органи наділені відповідними інструментами для застосування заходів примусового виконання рішень.

Водночас, ухвалою від 30.11.2021 змінено спосіб і порядок виконання рішення суду в частині зобов`язання Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2008 року, та встановлено новий спосіб і порядок виконання рішення: Стягнути з Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2008 року в сумі 9015,39 грн».

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

При цьому, позивачем не надано суду доказів надання Центральному відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ухвали від 30.11.2021, звернення до органів казначейського обслуговування тощо. При цьому, будь-яких зауважень чи документів, які б свідчили про незгоду позивача із процедурою виконання цього рішення, вчинюваними в ході його здійснення діями чи бездіяльності державного виконавця або органів казначейського обслуговування, позивачем не наведено та суду не надано.

Оцінивши наведені заявником доводи в обґрунтування необхідності встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд не вважає їх такими, що зумовлюють необхідність встановлення судового контролю. Враховуючи викладене та тривання процедури примусового виконання судового рішення, відсутність у заявника зауважень з приводу виконання рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконанням рішення у цій справі.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 256, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю та зобов`язання подати звіт про виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Михайлик