Справа № 548/2289/21
Суддя: Старокожко В. П.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/2289/21
Провадження № 2-а/548/26/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2021 р. Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожка В.П.,

секретаря судових засідань - Листопад В.Л.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області в особі молодшого лейтенанта поліції інспектора 1 батальйону 6 роти Коновченка Богдана Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області в особі молодшого лейтенанта поліції інспектора 1 батальйону 6 роти Коновченка Богдана Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі.

В обгрунтування позову послався на те, що він не здійснював керування автомобілем, а сів за кермо після його зупинки працівниками поліції, крім того вказував, що перевщення швидкості було зафіксовано лазерним вимірювач швидкості транспортних засобів "TruCAM", який не був зафіксовано стаціонарно, а був у руці відповідача, в свою чергу на дорозі були інші транспортні засоби, які рухалися у попутному напрямку, швидкість руху могла належати комусь з них, також вказав на неврахування при здійсненні замірів "ефекту косинуса". Крім того, на вимогу позивача відповідач не забезпечив його правовою допомогою, послався на неправильне розташування дорожніх знаків, що вказують на початок населеного пункту, та відсутність дорожнього знаку, що вказує на здійснення фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху.

В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві кллопотав про розгляд справи у його відсутність.

Департамент патрульної поліції явку свого представника в судове засідання не забезпечив, при цьому представником відповідача подано суду відзив на позов, в якому представник заперечив проти задоволення позову, посилаючись на законність винесення оскаржуваної постанови та на належність і допустимість доказів вини позивача в перевищенні допустимої швидкості руху в населеному пункті с. Травневе Харківської області, до відзиву надав докази належної організації дорожнього руху в місці проведення швидкісного контролю, надав фото та відеодокази порушення позивачем ПДР Украни.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові, фото та відеодокази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановленно судом, відповідно до винесеної постанови, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "HONDA CR-V", номерний знак НОМЕР_1 , 01.10.2021 року в с. Травневе Харківської області, траса М03 448 км. близько 13 год. 56 хв. рухався зі швидкістю 85 км/год, перевищуючи встановлену швидкість руху на 35 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCAM 000709, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказам у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно до вимог п. 7 розділу VІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідає вищевказаним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог пп. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Загальні обмеження швидкості, зокрема, п. 12.4 ПДР поширюються на всю територію України. У населених пунктах, рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю 50 км/год. Таке обмеження стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» в скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно ст.31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього ж Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, зокрема, за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту. Швидкість вимірювалась приладом TruCam ТСО00709.

Отже, порушення визначеного ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу та свідчить про перевищення позивачем встановленої швидкості руху, за що передбачено адміністративну відповідальність, у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення ним порушення ПДР відповідними доказами.

Департаментом патрульної поліції надано в суд першої відеозапис та фото, на які зафіксовано порушення позивачем правил ПДР.

Так, і наданих Департаментом відеозапису та фото з приладу TruCam № ТСО00709 судом встановлено, що автомобіль "HONDA CR-V", номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 85км/год по 448 км. автодороги М03 в населеному пункі с. Травневе Харківської області перевищив швидкість в межах населеного пункту - 50км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21368, виданого ДП Укрметртестстандарт» від 16 лютого 2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 за номером ТС000709, яким було зафіксовано перевищення ОСОБА_1 швидкості руху,- є придатним до застосування.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21368 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000709 до застосування.

Отже, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що фіксування приладом швидкості відбулося в ручному режимі, який не був закріплений на чітко визначеному місці, що свідчить про неточність вимірювання швидкості та на відсутність документів, що підтверджують його сертифікацію.

Посилання позивача на те, що фіксація швидкості руху була здійснена без врахування "ефекту косинуса" на переконання суду також не заслуговують на увагу, так як позивачем не зазначено обгрунтувань, що заслуговують на увагу, що за зазначених в постанові обставин (перевищення швидкості на 35 км./год) "ефект косинуса" міг кардинально вплинути на показчик вимірування.

Не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху правової допомоги.

З відеозапису наданого відповідачем вбачається, що інспектор поліції роз`яснив позивачу його процесуальні права на надав змогу звернутися за правовою допомогою до адвоката, що позивачем зроблено не було.

Факт перебування за кермом автомобіля іншої особи, а не позивача також спростовується дослідженим в судовому засідання відеодоказом, з якого вбачається, що хоч чітко і не видно обличчя позивача, але за одягом пассажира та самого позивача автомобіля "HONDA CR-V", номерний знак НОМЕР_1 , в момент порушення автомобілем керував саме позивач.

Суд враховує, що відповідачем надані докази перевищення швидкості руху саме в населеному пункту, крім того надано докази встановлення відповідних дорожніх знаків 5.45 "Початок населеного пункту" та 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху".

Відповідно до п. 4 р. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи №1395 від 7 листопада 2015 року (далі - «Інструкція») у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно з п. 2 р. ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 р. IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Слід також зауважити, що відповідачем була винесена постанова в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відповідно до ч. 5 р. 4 Інструкції, бланк якої не містить графи, в якій наводяться докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою правопорушення та графи про роз`яснення особі її прав.

В той же час матеріали справи не місять письмових заперечень позивача щодо порядку винесення оскаржуваної постанови, зокрема, зауважень щодо не роз`яснення йому прав чи вимоги щодо надання йому правової допомоги.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин у справі та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250 КАС України, ч. 1 ст. 14-3, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

(адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

до Департаменту патрульної поліції,

(Код , адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3)

Управління патрульної поліції в Харківській області в особі молодшого лейтенанта поліції інспектора 1 батальйону 6 роти Коновченка Богдана Вікторовича

(адреса: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А)

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: