Справа № 753/4778/21
Суддя: Колесник О. М.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4778/21
провадження № 2-а/753/185/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Єрош Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві ПРОКОПЕНКА ОЛЕКСАНДРА МИКОЛАЙОВИЧА про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що постановою серія ЕАН №3879196 від 7.03.2021 року, складеною інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Прокопенком О.М., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1, ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що вона 7.03.2021 року в 00 годин 22 хвилин, керуючи автомобілем „Тоyота Cоrоllа", д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на Харківська, 168, здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті ближче 30 метрів до посадкового майданчика, чим порушила вимоги п.15.9 (Г) ПДР України. Дії відповідача були незаконними і такими, що порушують вимоги КУпАП. 7.03.2021 року в 00-22 годин позивач дійсно керувала вказаним транспортним засобом в м. Києві по Харківській площі, 168 з метою забрати родичів біля АЗС по просп. М. Бажана, 19, але на приборній дошці загорівся світловий сигнал „Cтоп" і вона була змушена здійснити аварійну зупинку, обравши місце більше, ніж 10 метрів до пішохідного переходу, але менше, ніж 30 метрів до посадкового майданчика. Включивши зразу ж аварійний сигнал, вона зупинилась і зателефонувала власнику автомобіля. В цей пізній час її автомобіль нікому не заважав, оскільки маршрутні таксі вже не працювали. З'ясувавши телефоном, що з транспортним засобом все гаразд, вона хотіла продовжити рух, але в цей час до неї підійшли працівники поліції, серед яких був і відповідач, на їх вимогу вона надала їм своє водійське посвідчення. Відповідач, повідомивши її, що позивач порушила правила зупинки, здійснивши її на автобусній зупинці, зразу ж почав складати постанову. На її пояснення, що зупинка була вимушеною і аварійною він не реагував. Крім того, на автобусній зупинці були припарковані і інші автомобілі, але претензії відповідач висловив тільки позивачу. За таких обставин вона вважає, що в діях позивача відсутні ознаки інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки вона здійснила аварійну вимушену зупинку біля автобусної зупинки для висадки пасажирів, тому просить скасувати постанову як винесену відповідачем безпідставно та необгрунтовано.

Відповідач - інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Прокопенко О.М. в судове засідання не з'явився жодного разу, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, а у направленному відзиві до суду просив відмовити у задоволенні позову, вказавши, що водій ОСОБА_2 7.03.2021 року близько 00-15 годин керувала автомобілем „Тоyота Cоrоllа", д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на Харківська, 168, та здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті ближче 30 метрів до посадкового майданчика, чим порушила вимоги п.15.9 (Г) ПДР України. Інспектор Прокопенко О.М., підійшовши до автомобіля, роз`яснив ОСОБА_2 її порушення. Позивач зазначене не заперечувала, тому на неї була складена постанова про порушення вимог ч.1, ст.122 КУпАП зі стягненням штрафу в розмірі 255 грн. При цьому працівник поліції здійснював свої повноваження згідно діючого законодавства без будь-яких порушень (а.с.22-27).

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачано ч.2, ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1, ст.3 Закону України „Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено в судовому засіданні, водій ОСОБА_2 7.03.2021 року в 00 годин 22 хвилин, керуючи автомобілем „Тоyота Cоrоllа", д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на Харківська, 168, здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті ближче 30 метрів до посадкового майданчика, чим порушила вимоги п.15.9 (Г) ПДР України.

За змістом п.1-2, ч.1, ст.18 Закону України „Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

А пункт 1, ч.1, ст.35 того ж Закону України „Про Національну поліцію" наголошує, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як встановлено судом, інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Прокопенко О.М., здійснюючи патрулювання вказаної території, підійшов до транспортного засобу позивача і пояснив, що вона порушила правила зупинки біля посадкового майданчика, чим порушила вимогу п.15.9 (Г) ПДР України. Позивач не заперечувала в судовому засіданні, що вона, керуючи транспортним засобом, здійснила зупиннику на перехресті ближче 30 метрів до посадкового майданчика, оскільки на приборній дошці раптово загорівся світловий сигнал „Cтоп".

Згідно п.15.9 (Г) ПДР України зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

За приписами п.15.9 (Е) ПДР України зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Прокопенко О.М. 7.03.2021 року склав постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАН №3879196 про притягнення позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1, ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. на користь держави (а.с.38). В описовій частині даної постанови він зазначив, що водій ОСОБА_2 7.03.2021 року в 00 годин 22 хвилин, керуючи автомобілем „Тоyота Cоrоllа", д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві на Харківська, 168, здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті ближче 30 метрів до посадкового майданчика, чим порушила вимоги п.15.9 (Г) ПДР України.

Оцінюючи описані у постанові відповідачем обставини порушення, які були підтверджені позивачем у судовому засіданні, суд вважає, що інспектор Прокопенко О.М. допустив помилку при визначенні кваліфікації правопорушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме: вказавши, що вона порушила п.15.9 (Г) ПДР України, тоді як вона порушила п.15.9 (Е) ПДР України, оскільки саме перший пункт регулює заборону зупинки транспортного засобу на перехрестях, а п.15.9 (Е) ПДР України регулює заборону зупинки біля посадкових майданчиків для зупинки транспортних засобів. Однак вказане порушення відповідачем не впливає на кваліфікацію адміністративного правопорушення, здійсненого позивачем, яке регламентується Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ч.1, ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як наголошує ч.1-2, ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі наданих письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

За змістом ч.1-2, ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1-2, ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач ОСОБА_2 обгрунтовує свою зупинку в порушення вимог п.15.9 (Е) ПДР України тим, що в її транспортному засобі на приборній дошці раптово загорівся світловий сигнал „Cтоп".

За змістом п.15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10 та 9.11 цих Правил.

Таким чином, ствердження позивача про підстави її вимушеної аварійної зупинки у забороненому місці, суд не може покласти в основу рішення, так як при зупинці вона не виконала вимог п.9.9-9.11; 15.14 ПДР України, а також раптове загорання на приборній дошці світлового сигналу „Cтоп" не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не доведені нею доказами в розумінні ст.72 КАС України, при цьому відповідач при визнанні позивачем вище викладених обставин звільняється від доказування щодо заперечення предмету позову в порядку ч.1, ст.78 КАС України.

Відповідно до ч.1, ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як регламентує ч.1, ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи докази, надані сторонами по справі, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження порушення позивачем вимог п.15.9 (Е) ПДР України і не викликає сумніву, тому дії відповідача щодо складення оскаржуваної постанови були обґрунтованими і законними і підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.1, ст.122 КУпАП немає.

В порядку ст.139 КАС України при відмові у задоволенні позову позивачу, судовий збір, від якого була звільнена позивач при зверненні до суду, компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.2; 5-6; 8-9; 72-77; 90; 139; 205; 242-247 КАС України, на підставі ст.19 Конституції України, ст.3; 18; 35 Закону України „Про Національну поліції", ст.ст.122; 251; 252; 268 КУпАП, п.9.9-9.11; 15.9 (Е); 15.14 ПДР України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві ПРОКОПЕНКА ОЛЕКСАНДРА МИКОЛАЙОВИЧА про скасування постанови серія ЕАН №3879196 від 7.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя :