Справа № 480/7330/21
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року Справа № 480/7330/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу №480/7330/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській обл.) , в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на одержання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення періодів роботи на посадах: медсестри лікарні №4 з 23.10.1986 року по 20.05.1987 року; лікаря - інспектора організації медичної допомоги дітям та матерям Сумського облздороввідділу з 01.08.1988 року по 20.06.1992 року; лікаря - спеціаліста II категорії відділу організації лікпрофдопомоги населенню управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 22.06.1992 року по 22.09.1994 року; лікаря - спеціаліста відділу організації медичної допомоги дітям та матерям управління охорони здоров`я Сумського облвиконкому з 23.09.1994 року по 30.11.1995 року; лікаря - спеціаліста відділу організації лікувально-профілактичної допомоги дітям і матерям Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 01.12.1995 року по 26.05.1998 року; заступника головного лікаря Сумської обласної дитячої клінічної лікарні з 01.02.2002 року по 28.02.2002 року; лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури по педіатрії у Сумській обласній лікарні, з 01 серпня 1987 по 31 липня 1988; період навчання у вищому навчальному закладі - Донецькому медичному інституті, з 27.07.1981 по 01.07.1987; період роботи за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря приймального покою в Сумській міській дитячій лікарні, з 17.10.1988 по 28.06.1990;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на одержання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення періоди роботи на посадах: медсестри лікарні №4 з 23.10.1986 року по 20.05.1987 року; лікаря - інспектора організації медичної допомоги дітям та матерям Сумського облздороввідділу з 01.08.1988 року по 20.06.1992 року; лікаря - спеціаліста II категорії відділу організації лікпрофдопомоги населенню управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 22.06.1992 року по 22.09.1994 року; лікаря - спеціаліста відділу організації медичної допомоги дітям та матерям Управління охорони здоров`я Сумського облвиконкому з 23.09.1994 року по 30.11.1995 року; лікаря - спеціаліста відділу організації лікувально-профілактичної допомоги дітям і матерям управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 01.12.1995 року по 26.05.1998 року; заступника головного лікаря Сумської обласної дитячої клінічної лікарні з 01.02.2002 року по 28.02.2002 року, лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури по педіатрії у Сумській обласній лікарні, з 01 серпня 1987 по 31 липня 1988; період навчання у вищому навчальному закладі - Донецькому медичному інституті, з 27.07.1981 по 01.07.1987; період роботи за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря приймального покою в Сумській міській дитячій лікарні, з 17.10.1988 по 28.06.1990, призначити та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її фактичного призначення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним. Позивач у квітні 2021 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років та із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення. Відповідачем призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", разом з тим, відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, оскільки стаж роботи, який дає право на виплату зазначеної допомоги становить менше 30 років, а саме: 23 роки 10 місяців 03 дні.

До спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідач не зарахував періоди роботи на посаді медсестри лікарні №4 з 23.10.1986 по 20.05.1987 рік, оскільки запис у трудовій книжці здійснений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (зі змінами). Також відповідач не зарахував періоди роботи з 01.08.1988 по 20.06.1992 на посаді лікаря - інспектора організації медичної допомоги дітям та матерям Сумського облздороввідділу, з 22.06.1992 по 22.09.1994 року на посаді лікаря - спеціаліста II категорії відділу організації лікпрофдопомоги населенню управління охорони здоров Сумської обласної державної адміністрації, з 23.09.1994 по 30.11.1995 року на посаді лікаря - спеціаліста відділу організації медичної допомоги дітям та матерям управління охорони здоров`я Сумського облвиконкому, з 01.12.1995 по 26.05.1998 року на посаді лікаря - спеціаліста відділу організації лікувально-профілактичної допомоги дітям і матерям управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, оскільки установи не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту. Також до спеціального стажу, що дає право на виплату матеріальної допомоги не зараховано період роботи з 01.02.2002 року по 28.02.2002 року у Сумській обласній дитячій клінічній лікарні на посаді заступника головного лікаря, у зв`язку з відсутністю печатки установи, що завіряє запис про звільнення.

Окрім того, відповідач не зарахував до стажу роботи період навчання у вищому навчальному закладі - Донецькому медичному інституті з 27.07.1981 по 01.07.1987. Крім того, з 01 серпня 1987 по 31 липня 1988 позивач працювала на посаді лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури по педіатрії у Сумській обласній лікарні. Цей період роботи відповідачем також проігноровано. Не зарахований відповідачем до стажу роботи, який дає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій також період роботи за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря приймального покою в Сумській міській дитячій лікарні з 17.10.1988 по 28.06.1990.

На переконання позивача, дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення та не включення до спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги окремих періодів роботи є протиправними, в зв`язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 12.08.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/7330/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області з позовними вимогами не погодилось, у відзиві на позовну заяву зазначило, що Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж для жінок - 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Стаж роботи позивачки, який дає право на виплату даної грошової допомоги становить 23 роки 9 місяців 7 днів, тому підстави для виплати грошової допомоги відповідно до вищезазначеного закону відсутні.

Враховуючи наведені обставини, ГУ ПФУ в Сумській області вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , досягнувши пенсійного віку, у квітні 2021 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років та із заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Відповідачем призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", разом з тим, відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, оскільки стаж роботи, який дає право на виплату зазначеної допомоги становить менше 30 років, а саме: 23 роки 10 місяців 03 дні.

До спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не зараховано періоди роботи на посадах: медсестри лікарні №4 з 23.10.1986 року по 20.05.1987 року; лікаря - інспектора організації медичної допомоги дітям та матерям Сумського облздороввідділу з 01.08.1988 року по 20.06.1992 року; лікаря - спеціаліста II категорії відділу організації лікпрофдопомоги населенню управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 22.06.1992 року по 22.09.1994 року; лікаря - спеціаліста відділу організації медичної допомоги дітям та матерям Управління охорони здоров`я Сумського облвиконкому з 23.09.1994 року по 30.11.1995 року; лікаря - спеціаліста відділу організації лікувально-профілактичної допомоги дітям і матерям управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 01.12.1995 року по 26.05.1998 року; заступника головного лікаря Сумської обласної дитячої клінічної лікарні з 01.02.2002 року по 28.02.2002 року, лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури по педіатрії у Сумській обласній лікарні, з 01 серпня 1987 по 31 липня 1988; період навчання у вищому навчальному закладі - Донецькому медичному інституті, з 27.07.1981 по 01.07.1987; період роботи за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря приймального покою в Сумській міській дитячій лікарні, з 17.10.1988 по 28.06.1990.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право, гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня, 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні в від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France" № 17862/91), у справі "Вєренцов проти України" № 20372/11).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини у пункті 32 рішення по справі "Стреч проти Сполучного Королівства" (Stretch v. the United Kingdom, >№ 44277/98).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.o.» проти Чеської Республіки» (Spacek, s.r.o. v. The Czech Republic, № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для "зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У пункті 52 рішення «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами

Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини, з посиланням на закріплений в законодавстві України принцип in dubio pro tributario, зазначив, що органи державної влади віддали повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Пенсійне забезпечення громадян, порядок призначення пенсій за віком та їх обрахунок врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом, (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІУ).

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 визначено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Розділом 2 вказаного Переліку передбачено наступні медичні заклади, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та отримання відповідної допомоги: лікарняні заклади, лікувально профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри. При цьому робота у цих закладах на посадах лікарів та середньогомедичного персоналу незалежно від найменування посад дає право на отримання пенсії за вислугу років та отримання відповідної допомоги.

Весь спірний період позивач працювала на посадах медичної сестри, лікаря, заступника головного лікаря, що відносяться до посад середнього медичного персоналу, лікарського персоналу.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні спірних періодів роботи, трактує поняття «заклад охорони материнства і дитинства» у вузькому його значенні, вказуючи на конкретну юридичну особу чи конкретну лікарню, діяльність якої здійснюється виключно у вузькій спеціалізації охорони материнства і дитинства. Однак, фактично охороною материнства і дитинства займається кожен лікувальний заклад поряд із виконанням інших медичних функцій, а не конкретний відособлений медичний заклад, оскільки кожна лікарня має відповідну категорію лікарів, які працюють в сфері охорони материнства і дитинства. Такі лікарі мають різне найменування та посади. Разом з цим до посадових обов`язків, як лікаря відповідної галузі та спеціалізації входив контроль у відповідній сфері та організація роботи з охорони здоров`я материнства і дитинства у медичних закладах, в тому числі і надання консультативної, методичної та іншої допомоги відповідним лікарям, а також відповідних консультацій у зазначеній сфері.

Разом з тим, відповідач неправомірно не зарахував періоди роботи у відділі організації лікарської профілактичної допомоги населенню управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, оскільки робота на цій посаді передбачає такі функції як координація діяльності лікувальних закладів в сфері надання лікувально-профілактичної допомоги дорослому населенню, контроль за додержанням вимог законодавства про охорону здоров`я та надання відповідної методичної та лікарської консультації. Робота на вказаній посаді вимагає наявність у відповідного лікаря відповідної медичної освіти та медичного фаху, оскільки спрямована на надання відповідної медичної допомоги та контроль за якістю її надання з боку інших лікарів. При чому, в постанові № 909 також чітко не зазначено вичерпний перелік закладів та установ, які здійснюють лікувально-профілактичні заходи, а лише міститься посилання на лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, до яких відноситься ціла низка закладів охорони здоров`я.

Щодо не зарахування відповідачем до спеціального стажу, що дає право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення періодів роботи з 23.10.1986 по 20.05.1987 рік на посадах медсестри лікарні №4 та з 01.02.202 по 28.02.2002 року на посаді заступника головного лікаря Сумської обласної дитячої клінічної лікарні, оскільки запис у трудовій книжці здійснений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (зі змінами) та відсутня печатки установи, що завіряє запис про звільнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 1 Порядку № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, в трудовій книжці ОСОБА_1 містяться записи щодо періоду її роботи з 23.10.1986 по 20.05.1987 рік на посадах медсестри лікарні №4, а з 01.02.202 по 28.02.2002 року на посаді заступника головного лікаря Сумської обласної дитячої клінічної лікарні.

Суд звертає увагу, що обов`язок по веденню трудових книжок працівників покладено чинним трудовим законодавством саме на роботодавця чи уповноважений ним орган, таким чином на працівника не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, а також їх правильності. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу, наказу про звільнення з роботи, відсутність підтверджуючої довідки про даний період роботи, а також печаток у трудовій книжці, чи внесення до неї записів не у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (зі змінами) за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на отримання допомоги, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських, кадрових та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань виплати матеріальної допомоги, право на яку позивач здобула своєю належною працею.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На виконання частини 2 вказаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій. Натомість, позивачем надані належні докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення та не включення до спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги окремих періодів роботи не відповідають критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправними, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись статтями 90, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на одержання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення періодів роботи на посадах: медсестри лікарні №4 з 23.10.1986 року по 20.05.1987 року; лікаря - інспектора організації медичної допомоги дітям та матерям Сумського облздороввідділу з 01.08.1988 року по 20.06.1992 року; лікаря - спеціаліста II категорії відділу організації лікпрофдопомоги населенню управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 22.06.1992 року по 22.09.1994 року; лікаря - спеціаліста відділу організації медичної допомоги дітям та матерям управління охорони здоров`я Сумського облвиконкому з 23.09.1994 року по 30.11.1995 року; лікаря - спеціаліста відділу організації лікувально-профілактичної допомоги дітям і матерям Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 01.12.1995 року по 26.05.1998 року; заступника головного лікаря Сумської обласної дитячої клінічної лікарні з 01.02.2002 року по 28.02.2002 року; лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури по педіатрії у Сумській обласній лікарні, з 01 серпня 1987 по 31 липня 1988; період навчання у вищому навчальному закладі - Донецькому медичному інституті, з 27.07.1981 по 01.07.1987; період роботи за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря приймального покою в Сумській міській дитячій лікарні, з 17.10.1988 по 28.06.1990.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) до спеціального стажу, що дає право на одержання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення періоди роботи на посадах: медсестри лікарні №4 з 23.10.1986 року по 20.05.1987 року; лікаря - інспектора організації медичної допомоги дітям та матерям Сумського облздороввідділу з 01.08.1988 року по 20.06.1992 року; лікаря - спеціаліста II категорії відділу організації лікпрофдопомоги населенню управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 22.06.1992 року по 22.09.1994 року; лікаря - спеціаліста відділу організації медичної допомоги дітям та матерям Управління охорони здоров`я Сумського облвиконкому з 23.09.1994 року по 30.11.1995 року; лікаря - спеціаліста відділу організації лікувально-профілактичної допомоги дітям і матерям управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації з 01.12.1995 року по 26.05.1998 року; заступника головного лікаря Сумської обласної дитячої клінічної лікарні з 01.02.2002 року по 28.02.2002 року, лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури по педіатрії у Сумській обласній лікарні, з 01 серпня 1987 по 31 липня 1988; період навчання у вищому навчальному закладі - Донецькому медичному інституті, з 27.07.1981 по 01.07.1987; період роботи за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря приймального покою в Сумській міській дитячій лікарні, з 17.10.1988 по 28.06.1990, призначити та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її фактичного призначення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик