Справа № 420/14962/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кушнірука О.А.,

сторін:

від позивача Ковальський В.Є., на підставі ордеру

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою дочірнього підприємства Лидер (, місцезнаходження: 65496, Одеська обл, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, вул. Ак. Вільямса, 93) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу №№ 294032, 294033 від 12.07.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 19 серпня 2021 року надійшла позовна заява дочірнього підприємства Лидер (, місцезнаходження: 65496, Одеська обл, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, вул. Ак. Вільямса, 93) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу №№ 294032, 294033 від 12.07.2021 року.

Також у позовній заяві позивач просив стягнути судові витрати в сумі сплаченого судового збору 2270 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 3500 грн.

Ухвалою від 25 серпня 2021 року прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що при здійсненні габаритно-вагового контролю було допущено численні порушення чинного законодавства, вагові параметри автомобіля визначено невірно, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складено безпідставно, а постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративного-господарських штрафів є протиправними.

Перш за все, позивач звернув увагу, що перевірка автомобіля позивача здійснювалася всупереч вимогам Порядку № 1567, за відсутності щотижневого графіка, затвердженого відповідно до вимог закону, а тому особи, які проводили перевірку, не мали права її проводити та складати відповідні документи за її результатами.

Також, позивач зазначив, що наданий відповідачем талон не відповідає необхідним стандартам, зважування здійснювалось на вагах за № 2049, інші дані, які б давали можливість ідентифікувати ваговий пристрій встановити неможливо.

Талон не містить підписів ні особи, яка проводила зважування, ні водія автомобіля, який було зважено, а тому такий талон не можна вважати документом, що має юридичну силу.

Інші докази, а саме: як акт, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт проведення перевірки є похідними документами, а тому а отже також є складеними з порушенням чинного законодавства.

Також позивач звертає увагу, що механізм здійснення габаритно-вагового контролю великогабаритних транспортних засобів встановлено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 879 від 27.06.2007 року.

Згідно з п.п.2 п.2 зазначеного Порядку, вимірювання це процес визначення за допомогою вимірювального обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Окрім того, Управління Укртрансбезпеки не надало свідоцтва про перевірку ваг чи свідоцтва про їх державну метрологічну атестацію, чим унеможливило перевірку відповідності стану вимірювального і зважувального обладнання, за допомогою якого проводилася перевірка.

Таким чином, особами, які проводили зважування та здійснювали оформлення його результатів, така методика для визначення фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу позивача не застосувалась, оскільки до цього часу відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері метрології вона не затверджувалась.

Єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише «Методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі М 218-9:2006», проте вона не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі. У випадку позивача, здійснювалось перевезення відсіву, що є сипучим вантажем.

Також позивач вважає неправильний розрахунок зважування осей транспортного засобу, оскільки при здійсненні габаритно-вагового контролю не було встановлено, що транспортний засіб позивача має здвоєну вісь, та навіть якщо враховуючи, що зважування здійснювалося всупереч вимогам закону та ваговим обладнанням, з талону зважування та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю вбачається, що відповідач встановив лише наявність перевищення вагових параметрів на третю вісь 12, 58 т при нормативно допустимих 11 т, тобто на 1, 58 тон, що складає 4, 27 %, а отже перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % відповідачем встановлено не було.

Крім того, позивач звернув увагу, що отримання дозволу на перевищення відповідно до чинного законодавства при перевезенні сипучих вантажів неможливе.

Також позивач не погоджується з постановою від 12.07.2021 року № 294033, якою накладено адміністративно-господарський штраф за надання послуг перевезення без оформлення документів, перелік яких визначений ст. ст. 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки у водія була наявна накладна № 41 від 10.06.2021 року, яка є документом на отриманий від Южно-Бугського кар`єру відсів. Накладна саме такої форми використовується цим постачальником та видається водіям для перевезення отриманих від кар`єру вантажів, що не забороняється чинним законодавством.

Окрім цього, позивач зазначив, що оскаржувані постанови не містять конкретної інформації про допущені позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт, та розгляд справи про порушення автомобільного законодавства було проведено без участі представника позивача.

Ухвалою від 28 вересня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження, ще на 30 днів до 23 листопада 2021 року.

Ухвалою від 02 листопада 2021 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції на підставі власних технічних засобів на онлайн платформі Easycon. Відповідачу запропоновано прийняти участь у справі в режимі відео конференції про мажами приміщення суду.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву (вхід. № 72037/21 від 17.12.2021 року), в якому відповідач проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі зазначаючи, що при прийнятті більшості оскаржуваних постанов, відповідач виходив з факту надання перевізником під час рейдової перевірки товарно-транспортних накладних, за якими саме позивач був автомобільним перевізником, тобто саме позивач є відповідальною особою.

Також відповідач зазначає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, ваготі та габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Так, позивачем були допущені порушення при перевезенні вантажу, та у зв`язку з цим відповідачем винесено Постанови № 294033 від 12.07.2021 року на суму 1700 грн. перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», та Постанову № 294032 від 12.07.2021 року на суму 34000 грн. на підставі актів перевірки та інших документів перевірки від 10.06.2021 року.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 02.11.2021 року закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.12.2021 року.

01.12.2021 року судове засідання було перенесено у зв`язку з перебуванням головуючого судді по справі на лікарняному з 30.11.2021 року по 07.12.2021 року.

На відкрите судове засідання з`явились представники сторін в приміщення суду.

У вступному слові представник позивача підтримав позицію викладено у позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача, у свою чергу, у вступному слові заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступне слово представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, представник відповідача заявив клопотання про надання додаткового часу з метою подання до суду додаткового доказу по справі на підтвердження власної правової позиції, а саме сертифікату відповідності.

Представник позивача не заперечував проти заявленого клопотання.

Судом ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання від 17.12.2021 року оголошено перерву по справі на 21.12.2021 року.

На відкрите судове засідання 21.12.2021 року з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про причини не з`явлення суд не повідомив, додаткових доказів не надав.

Заслухавши вступне слово представників сторін, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази та заперечення, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дочірнє підприємство «Лидер» код 34168990, зареєстровано в реєстрі 03.02.2006 року, номер запису 0001348.

Основним видом діяльності є 41.20 є Будівництво житлових і нежитлових будівель (а.с.32).

Так, суд встановив, що 10.06.2021 року працівниками Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 212 км + 840 м. автомобільної дороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача FORD CARGO 4142D реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перевозив відсів, за результатами якого було зроблено:

- Талон № 1 від 10.06.2021 року з результатами зважування,

- Довідка № 046942 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.06.2021 року, акт № 0053202 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10.06.2021 року,

- Акт № 265915 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.06.2021 року.(а.с.19-22)

Згідно з довідкою № 046942 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 10.06.2021 року було проведено перевірку автомобіля FORD CARGO 4142D реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами вагового контролю навантаження на осі склало: 1-6,240, 2-6,290, 3-12,580, 4-13,040 тонн, повна маса транспортного засобу 38,150 тон (а.с.20).

Відповідно до акту № 0053202 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 10.06.2021 року встановлено, що вид вантажу відсів; повна маса: нормативно допустима 40 тонн, фактична 38,150 тонн; осьове навантаження: нормативно допустиме 16 тонн, фактичне 25,620 тонн. (а.с.21)

Згідно з Актом № 265915 від 10.06.2021 року Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області під час проведення перевірки виявлено порушення: перевезення вантажу згідно з накладної на вантаж від 10.06.2021 року (відсів) з перевищенням встановлених п.п.22.5 ПДР України, габаритно-вагових норм, без відповідного дозволу, на здвоєну вісь на 60,1%, у тому числі порушення, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, понад 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, та надання послуг з перевезення вантажу без наявності оформлених документів, перелічених ст. 48 Закону, а саме: не оформлена, відсутня товарно-транспортна накладна. Водій з актом ознайомлений, але від підпису та наданням пояснень відмовився. (а.с.22)

За результатами розгляду вказаних документів, Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято:

постанову № 294032 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.07.2021 року в розмірі 34000 грн., яка винесена на підставі Акту від 10.06.2021 року №265915 відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

постанову № 294033 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.07.2021 року в розмірі 1700 грн., яка винесена на підставі Акту від 10.06.2021 року №265919 відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.23-24).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу були надіслані запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Представником позивача надано адвокатський запит від 09.07.2021 року та клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.16-17).

Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 06.08.2021 року надано відповідь на адвокатський запит з витребуваними документами.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст. ст. 1, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення-перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж,

інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно із п. п. 22.3, 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; в) не обмежує водієві оглядовості; г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п. 2, 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 «Правил дорожнього руху», габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.3 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.п. 3, 15, 16, 18, 20 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.5 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року, працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; 2) здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; 3) у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Згідно з п.2.42 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, які застосовуються до автомобільних перевізників.

Так, відповідно до абз.3, 14-16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з підпунктом 6 пункту 2 Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

При цьому пункт 12 Порядку №879 передбачає, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 13 Порядку № 879 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Положеннями п.2 розд. ІІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 р. №255, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2016 р. за №1171/29301 встановлено вимоги до облаштування Стаціонарного пункту габаритно- вагового контролю, який повинен мати, серед іншого, стаціонарні ваги для точного зважування транспортних засобів у русі; оптичний датчик визначення довжини транспортних засобів; електронно-обчислювальну техніку з відповідним програмним забезпеченням для збору, аналізу, накопичення, зберігання та передачі інформації; приміщення для персоналу та електронно-обчислювальної техніки; свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію ваг.

Таким чином, п.12, 13 Порядку №879 та Вимоги №255 висувають, зокрема такі обов`язкові умови, лише за одночасного дотримання яких результати зважування можуть кваліфікуватися як достовірні та бути підставою для притягнення до відповідальності: повірка вагів, засвідчена свідоцтвом про повірку вагів; метрологічна характеристика вагів, засвідчена свідоцтвом про державну метрологічну атестацію ваг; клеймування (пломбування) вагів, що виключає протиправне втручання до обладнання вагів з метою викривлення результатів зважування.

Так, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження відповідності вагів, на яких зважено транспортний засіб позивача, усім зазначеним вище нормативним вимогам.

Також, відповідачем не надано доказів перешкоджання рухові транспортного засобу позивача після виявлення перевищення вагових параметрів, оскільки відповідно чинного законодавства, рух таких транспортних засобів забороняється до перевантаження та виявлення відсутності перевищення вагових параметрів.

Відповідно до положень п. 21, 24 Порядку №879, у разі виявлення перевищення вагових параметрів вантажу, подальший рух транспортного засобу можливий лише за одночасного виконання наступних трьох умов:

1. Здійснення оплати за проїзд великогабаритного транспорту;

2. Поділу та перевантаження вантажу на декілька транспортних засобів;

3. Повторного здійснення габаритно-вагового контролю.

Заборону подальшого руху транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів встановлено й п. 2.42 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306.

Однак, відповідачем не надано доказів перешкоджання руху транспортного засобу, який належить ПП «Лидер», будь-якого перевантаження транспортного засобу; повторного зважування транспортного засобу; сплати плати за проїзд, яка здійснюється у разі перевищення вагових параметрів, вказаних у пп. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306.

Таким чином, суд вважає, що визначення вагових параметрів транспортного засобу використовуваного позивачем було здійснено з порушенням вищевказаних положень Порядку № 879, а тому, отримані за наслідками такої перевірки докази, а саме Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує факт зважування транспортного засобу позивача вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані, та має Свідоцтво про державну метрологічну атестацію.

Також, суд встановив, що позивачем перевозився подільний вантаж - відсів.

Чинним законодавством забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (п.22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено факт перевезення сипучого вантажу відхиляється судом, оскільки за своїми властивостями відсів є сипучим матеріалом, а саме: відсів це продукт дроблення щебню, - це дрібнофракційний природний будівельний матеріал, отриманий під час процесу дроблення гірських порід.

Таким чином, із встановлених судом обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 294032 від 12 липня 2021 року є правомірними та належать задоволенню.

Також, суд встановив, що у акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані постанови зазначено про порушення, а саме: надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів перелік яких визначено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: Товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документу на вантаж.

Так, суд звертає увагу, що статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, позивач зазначив, що під час перевірки водієм надана накладна № 41 від 10.06.2021 року, про що зафіксовано в акті перевірки. Позивач зазначив, що вказана накладна є документом на отримання від Южно-Бугського кар`єру відсів. Така накладна саме такої форми використовується цим постачальником та видається водіям для перевезення отриманих від кар`єру вантажів. Крім того, на судовому засіданні представник позивача звернув увагу, що позивач здійснював перевезення вантажу для власних господарських потреб.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, застосовуючи приписи ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд вважає, що позивачем надано документи на вантаж, придбаний для власної господарської діяльності.

Посилання відповідача на неналежне оформлення вказаної накладної відхиляються судом, оскільки, по-перше, суд враховує, що така накладна видається постачальником вантажу та оформлення цього документу не залежить від позивача, а по-друге, у разі фактичного здійснення господарської операції певні недоліки, допущені в первинних документах, не є безумовною підставою для визнання таких документів недійсними або такими, що є відсутніми.

З урахуванням вище встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

А тому з огляду на те, що на час перевірки у водія була наявна, суд вважає, що відповідачем не правомірно застосовано штраф та позовні вимоги про визнання протиправним та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 294033 від 12.07.2021 року є обґрунтованими та доведеними, а тому належать задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому належать стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 2270 грн.

В прохальній частині позову позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 28 квітня 2020 року між Адвокатом Ковальським В.Є. та ДП «Лидер» (клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги №02/04/20 (а.с.28).

Відповідно до п. 1 Договору клієнт доручає, а адвокат зобов`язується представляти інтереси клієнта щодо захисту його прав та інтересів перед фізичними та юридичними особами, в установах, підприємствах, організаціях, судових … органах, та надавати правову допомогу при провадженні у …адміністративних та інших справах.

12 серпня 2021 року між вказаними сторонами укладено додаткову угоду № 10 до договору № 02/04/20 відповідно до п.п. 1.2.1 п. 1.2 розмір гонорару за згодою сторін адвоката визначено фіксовану суму 3500,00 грн.

На підтвердження факту оплати надано рахунок № 01/08/21 від 12.08.2021 року про оплату за наданням правової допомоги згідно Додаткової угоди № 10 від 12.08.2021 року в розмірі 3500 грн. та платіжне доручення № 4636 від 13.08.2021 року на суму 3500 грн.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 року розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень ч. 4 ст. 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Таким чином, суд встановив, що вартість роботи адвоката в межах даної справи складає 3500 грн.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Враховуючи те, що представником позивача складено процесуальні документи по даній справі, надано відповідні докази, а також те, що розмір гонорару встановлено у фіксованому розмірі у договору, з урахуванням вищевикладеного правового висновку Верховного Суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 року, суд вважає, що клопотання стягнення витрат на правничу допомогу належить задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву дочірнього підприємства Лидер (, місцезнаходження: 65496, Одеська обл, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, вул. Ак. Вільямса, 93) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу №№ 294032, 294033 від 12.07.2021 року, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4 ) про застосування адміністративно-господарського штрафу № 294032 від 12 липня 2021 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4 ) про застосування адміністративно-господарського штрафу № 294033 від 12 липня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4 ) на користь дочірнього підприємства Лидер (, місцезнаходження: 65496, Одеська обл, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, вул. Ак. Вільямса, 93) судовий збір в сумі 2270, 00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуваннямп.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 31» грудня 2021 року.

Суддя Л.Р.Юхтенко