Справа № 280/9113/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року Справа № 280/9113/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6; )

про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - також відповідач 1, ГУ ПФУ в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - також відповідач 2, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №12 від 16.07.2021 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати позивачу до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Собор Сприяння» з 01.10.1993 по 03.12.1996 та періоди догляду до досягнення дітьми трирічного віку: ОСОБА_2 з 02.11.1985 по 02.11.1988 та ОСОБА_3 з 09.06.1996 по 09.06.1999;

3) зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити позивачу пенсію на підставі заяви позивача від 09.07.2021 з урахуванням періоду роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Собор Сприяння» з 01.10.1993 по 03.12.1996 та періодів догляду до досягнення дітьми трирічного віку: ОСОБА_2 з 02.11.1985 по 02.11.1988 та ОСОБА_3 з 09.06.1996 по 09.06.1999.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ГУ ПФУ в Херсонській області відмовлено у задоволенні заяви через відсутність необхідного страхового стажу. Позивач не погоджується з такою відмовою, оскільки вважає, що стаж його роботи на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком є достатнім для призначення пенсії за віком. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 28.09.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.11.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано від ГУ ПФУ в Запорізькій області належним чином засвідчену копію заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 09.07.2021 разом з доданими до неї документами.

22.11.2021 відповідач 1 подав витребувані докази та відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 09.07.2021 позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу, у зв`язку з чим, рішення по заяві позивача приймалось ГУ ПФУ в Херсонській області. За наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів відповідачем 2 прийнято рішення №12 від 16.07.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії, оскільки особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та при наявності відповідного страхового стажу. Рішення відповідача 2 обґрунтовано тим, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. Згідно наданих позивачем документів його страховий стаж складає 22 роки 11 місяців 05 днів, отже право на призначення пенсії за віком відсутнє. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

01.12.2021 відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, проти задоволення позову заперечує, зазначає, що за наданими позивачем документами прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так відповідно до записів трудової книжки позивач працював в ТОВ «Собор» з 01.10.1993 по 03.12.1996, однак на запису про звільнення не вказана посада особи, яка внесла запис до трудової книжки, чим порушено вимоги заповнення трудової книжки, передбачені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціальної політики України № 58 від 29.07.1993 р. та зареєстрованим в Мінюсті України 17.08.1993 р. за № 110 (далі - Інструкція №58). До страхового стажу також не зарахований період догляду до досягнення 3-річного віку за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ), оскільки в свідоцтвах про народження відсутні відмітки про одержання паспорта. На підставі вищевикладеного та у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу 28 років, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV, прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. Відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, як такі що суперечать нормам чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

09.07.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулася до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі-Порядок 22-1) з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Враховуючи наведене, заява позивача від 09.07.2021 про призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Херсонській області.

За результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком відповідачем 2 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 16.07.2021 №12, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За змістом рішення вік заявника: 60 років 01 місяць 25 днів, необхідний страховий стаж за статтею 26 Закону №1058-ІV становить 28 років; страховий стаж позивача 22 роки 11 місяців 05 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи, що міститься в трудовій книжці НОМЕР_4 за №18-19 з 01.10.1993 по 03.12.1996 в ООО «Собор», оскільки запис про звільнення внесено до трудової книжки з порушенням вимог Інструкції №58, а саме: на запису про звільнення не вказана посада особи, яка внесла запис до трудової книжки. Для зарахування вищезазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку. До страхового стажу не зарахований період догляду до досягнення дитиною 3-річного віку за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ), оскільки в свідоцтвах про народження відсутні відмітки про одержання паспорта. Необхідно надати паспорта дітей.

Не погодившись з відмовою в призначенні пенсії за віком на загальних умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1- 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції №58 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Пунктом 4.1 Інструкції №28 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 16.07.2021 №12 стаж роботи позивача в ТОВ «Собор Сприяння» з 01.10.1993 по 03.12.1996 не зараховано до страхового стажу позивача у зв`язку з тим, що на запису про звільнення не вказана посада особи, яка внесла запис до трудової книжки.

Як встановлено з записів у трудовій книжці, позивач з 01.10.1993 по 03.12.1996 працював на посаді секретаря-референта в ТОВ «Собор Сприяння». Запис про звільнення містить інформацію порядковий номер запису - 19, дату звільнення - 03.12.96, підставу звільнення - за власним бажанням, дату та номер наказу (розпорядження) про звільнення - Пр.№25 від 03.12.96. Також наявний підпис особи, яка здійснила запис.

Отже, запис в трудовій книжці позивача про звільнення з роботи в ТОВ «Собор Сприяння» містить всі необхідні відомості, передбачені Інструкцією №58.

Також судом встановлено, що з метою підтвердження періоду роботи з 01.10.1993 по 03.12.1996 ТОВ «Собор Сприяння» позивач звертався із запитом до архівного управління Запорізької міської ради та Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, яке листом від 26.07.2021 № 04-25/К-1309 повідомило, що документи ТОВ «СОБОР» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили. Також листом від 30.08.2021 №13-0024-П Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради зазначив, що ТОВ «Собор Сприяння» було припинено 16.05.2005 у зв`язку з визнанням банкрутом на підставі рішення Арбітражного суду Запорізької області від 07.02.2000.

В свою чергу суд зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у встановленому порядку не доведено недостовірність відомостей зазначених в трудовій книжці позивача. Така підстава незарахування періоду роботи до страхового стажу як «на запису про звільнення не вказана посад особи, яка внесла запис до трудової книжки», не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.

Трудова книжка ОСОБА_1 в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про навчання / роботу позивача. Записи в трудовій книжцi зроблені чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок.

Суд наголошує, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Саме по собі не зазначення посади особи, яка вносила запис до трудової книжки, не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки в трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач 2 протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 01.10.1993 по 03.12.1996 ТОВ «Собор Сприяння».

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів з 02.11.1985 по 02.11.1988 та з 09.06.1996 по 09.06.1999 догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону № 1788-ХІІ та законодавством СРСР.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Таким чином, відмова в зарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 02.11.1985 по 02.11.1988 та з 09.06.1996 по 09.06.1999, у яких позивач здійснював догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку, з підстав відсутності у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта, є протиправною.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ у Херсонській області таким правом не скористалося.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань відповідача на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.10.1993 по 03.12.1996 в ТОВ «Собор Сприяння» та періодів з 02.11.1985 по 02.11.1988 та з 09.06.1996 по 09.06.1999, коли позивач перебував у відпустці до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Херсонській області вiд 16.07.2021 № 12 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, суд враховує, що обчислення страхового стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, і суд не може перебирати на себе таку функцію.

Суд вважає передчасними вимоги про зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.10.1993 по 03.12.1996 на ТОВ «Собор Сприяння» та періоди догляду за дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до досягнення ними трирічного віку з 02.11.1985 по 02.11.1988 та з 09.06.1996 по 09.06.1999, адже, як встановлено судом, згідно відомостей у трудовій книжці позивача у вказані періоди позивач навчався у вищому навчальному закладі, а також працював в інших підприємствах, установах та організаціях, зокрема, період роботи на ТОВ «Собор Сприяння» (з 01.10.1993 по 03.12.1996) частково співпадає з періодом догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (з 09.06.1996 по 09.06.1999), що у випадку задоволенні позову у спосіб, заявлений позивачем, може призвести до подвійного врахування одного й того самого періоду роботи до страхового стажу позивача.

Крім того, у трудовій книжці позивача відсутні відомості про те, що у періоди догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку позивач не працював та/або перебував у відповідній відпустці.

Відтак, з метою відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах наявні підстави для зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 09.07.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача 1 призначити позивачу пенсію за віком на підставі заяви від 09.07.2021 є похідною від позовних вимог про зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, певних періодів роботи, щодо яких суд дійшов висновку про їх передчасність, тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області, протиправне рішення якого зумовило звернення до суду з даним позовом та стало підставою для його часткового задоволення, в розмірі 454,00 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 16.07.2021 №12 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії, подану ОСОБА_1 09.07.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Відповідач 2- Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області місцезнаходження:73036, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6; .

Повне судове рішення складено 04.01.2022.

Суддя (підпис) М.О. Семененко

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 04.01.2022.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя М.О. Семененко