Справа № 580/778/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

05 січня 2022 року

м. Київ

справа № 580/778/20

адміністративне провадження № К/9901/47323/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо необчислення державної пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 згідно заяви від 15 січня 2020 року, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (2020) відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1 р (II)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19);

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області через нерівне ставлення до військовослужбовців, інвалідність яких пов`язана з участю у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи щодо обчислення розміру державної пенсії за формулою в результаті застосування якої розмір пенсії зменшується залежно від часу (року) звернення пенсіонера за обчисленням такої пенсії - дискримінаційними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату державної пенсії у зв`язку з інвалідністю ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (5 х 4723 грн = 23615 грн), відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як норми прямої дії згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) з 01 січня 2020 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 різницю між отриманою та належною до виплати державною пенсією у зв`язку з інвалідністю з 01 січня 2020 року у сумі 47 121,28 грн, та звернути до негайного виконання стягнення усієї суми належної до виплати пенсії;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подати у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду;

- під час прийняття рішення врахувати висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 25 лютого 2020 року у зразковій справі № 520/1972/19 (адміністративне провадження № Пз/9901/11/19), постанов Шостого апеляційного адміністративного суду: від 28 січня 2020 року у справі № 320/4273/19, від 24 грудня 2019 року у справі № 320/181/19, від 10 грудня 2019 року у справі № 810/3353/18, від 18 грудня 2019 у справі № 320/324/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 320/5741/18.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року, позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 21 грудня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не обчислено позивачу пенсію у зв`язку із інвалідністю згідно його заяви від 15 січня 2020 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (2020) відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1 р (II)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, право на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В касаційній скарзі скаржник зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 18 березня 2020 року у зразковій справі № 240/4937/18, від 12 травня 2021 року у справі № 520/1972/19.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачу здійснено перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, а розрахунок пенсії проведено згідно формули, що зазначена у постанові Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону №796.

Мотиви суду апеляційної інстанції, якими він керувався під час розгляду справи, відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 520/12609/19, яка залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, відповідно до яких «Закон № 796-XII та Закон № 2262 не містять положень, що пенсія по інвалідності розраховується саме в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Аналогічне правозастосування наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 520/1972/19, висновки якої, на думку скаржника, мають бути застосовані під час вирішення справи № 580/778/20. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 18 березня 2020 року колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки предметом спору в цій справі є нарахування та виплата із 17 липня 2018 року підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному частиною другою статті 39 Закону № 796-ХІІ, у редакції, чинній до 01 січня 2015 року.

Таким чином, Суд критично оцінює наведені підстави касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя В.М. Шарапа