Справа № 580/10245/21
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року справа № 580/10245/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, визнання протиправною відмови і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач),

уточнений позов, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Скрипки Т.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.06.2017 у виконавчому провадженні №53713412 та від 26.12.2017 у виконавчому провадженні №54542689;

- визнати протиправною відмову відповідача від 25.11.2021 щодо не виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників;

- зобов`язати відповідача виключити відомості про позивача з Єдиного реєстру боржників.

Позов мотивовано тим, що спірні постанови є незаконними, оскільки перед їх прийняттям державний виконавець мав вжити заходів примусового виконання рішення, чого здійснено не було. Тому вони підлягають скасуванню.

Ухвалою від 17.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не надав, про причини його неподання суд не повідомив.

Ухвалою від 23.12.2021, внесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд встановив таке.

На підставі постанови УПП в м. Черкаси від 18.02.2017 №740201 постановою державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси Федоренко І.А. від 05.04.2017 відкрито виконавче провадження №53713412 про стягнення з позивача на користь держави штрафу в сумі 510,00 грн.

Постановою від 29.06.2017 у виконавчому провадженні №53713412 повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку із забороною реалізації майна боржника.

На підставі постанови УПП в м. Черкаси від 18.02.2017 №740201 постановою державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси Скрипкою Т.В. від 19.08.2017 відкрито виконавче провадження №54542689 про стягнення з позивача на користь держави штрафу в сумі 510,00 грн.

Постановою від 26.12.2017 у виконавчому провадженні №54542689 повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку з відсутністю ліквідного майна.

На підставі постанови УПП в м. Черкаси від 18.02.2017 №740201 постановою державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси Сагайдаком С.В. від 08.05.2018 відкрито виконавче провадження №56339650 про стягнення з позивача на користь держави штрафу в сумі 510,00 грн.

Постановою від 25.06.2018 закінчено виконавче провадження №56339650 у зв`язку із фактичним виконанням.

11.11.2021 представник позивача подав відповідачу клопотання про виключення відомостей стосовно позивача з Єдиного реєстру боржників.

Листом від 25.11.2021 №60147 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VІІІ).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стосовно спірних постанов про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.06.2017 у виконавчому провадженні №53713412 та від 26.12.2017 у виконавчому провадженні №54542689, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем, інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону №1404-VIII розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно з п.п.2, 9 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для скасування спірних постанов.

Щодо вимог визнати протиправною відмову відповідача від 25.11.2021 щодо виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників та зобов`язати виключити такі відомості, суд зазначає таке.

Частиною 5 ст.9 Закону №1404-VІІІ встановлено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

На підставі ч.6 ст.9 Закону №1404-VІІІ Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; номер виконавчого провадження; категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Згідно з вимогами ч.7 ст.9 Закону №1404-VІІІ відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників забезпечує автоматизована система виконавчого провадження, механізм функціонування якої визначений Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5 (далі Положення №2432/5).

На підставі пунктів 1-3 Розділу Х Положення №2432/5 Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім боржників, визначених пунктом 4 цього розділу.

В Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо боржників, відносно яких виконавчі провадження зареєстровані в Системі після впровадження Єдиного реєстру боржників та боржників за виконавчими провадженнями про стягнення періодичних платежів (аліментів) за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Якщо під час виконання рішення про встановлення побачення з дитиною або рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника, Система забезпечує обробку даних про цього боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням такої постанови.

Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; номер виконавчого провадження; категорія стягнення згідно з пунктом 8 розділу І цього Положення.

Відповідно до п.6 Розділу Х Положення №2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Як установлено судом вище, 25.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку зі сплатою ним штрафу у розмірі 510 грн. за постановою УПП в м. Черкаси від 18.02.2017 №740201 та закінченням виконавчого провадження №56339650.

Як установлено судом вище, закінчення виконавчого провадження є підставою для виключення інформації про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Стосовно доводів відповідача про наявність постанов від 29.06.2017 у виконавчому провадженні №53713412 та від 26.12.2017 у виконавчому провадженні №54542689 про повернення виконавчого документа стягувачу перешкоджає виключенню вказаних вище відомостей, суд зазначає, що підставою для відкриття вище перелічених виконавчих проваджень була одна й та сама постанова УПП в м. Черкаси від 18.02.2017 №740201 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 510,00 грн.

Тому зважаючи, що позивачем сплачено штраф за вказаною постановою, для належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для виключення позивача з вищевказаного реєстру.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки факт відсутності заборгованості за постановою УПП в м. Черкаси від 18.02.2017 №740201 про стягнення з позивача штрафу у розмірі 510,00 грн. підтверджено, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо вчинення дій, спрямованих на виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

На підставі ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного судочинства, вказаного у ст.2 КАС України, суд, на підставі ч.4 ст.245 КАС України дійшов висновку зобов`язати відповідача виключити відомості про позивача з Єдиного реєстру боржників.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд врахував таке.

У позовній заяві позивач просив відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Договором про надання правничої допомоги від 09.11.2021 №100-11 підтверджується залучення позивачем для вирішення спору судом професійної правничої допомоги АО «Право, бізнес і фінанси».

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз.1 ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд врахував, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав суду лише договір про надання правової допомоги від 09.11.2021 №100-11.

Жодних доказів оплати позивачем наданих послуг правової допомоги суду не надано.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Оскільки позивачем у сукупності не надано належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, зокрема не надано доказів оплати таких витрат, відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд врахував, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому суд дійшов висновку стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною викладену в листі від 25.11.2021 №60147 відмову Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Зобов`язати Придніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18018, м.Черкаси, пр-т Хіміків, буд.50, ) виключити відомості про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Єдиного реєстру боржників.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (18018, м. Черкаси, пр-т Хіміків, буд.50, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ