Справа № 260/7487/21
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 січня 2022 рокум. Ужгород№ 260/7487/21

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Ващилін Р.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради , в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в меншому розмірі, ніж передбачено законом; 2) зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі сім мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку.

28 грудня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду на виконання вимог ухвали від 10.12.2021 надійшла заява позивача про поновлення процесуального строку, в якій зазначає, що очікував самостійного донарахування та виплати недоплаченої різниці до 30 вересня 2021 року. Після спливу зазначеного терміну, а саме: 15 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив здійснити відповідні донарахування, однак листом №1596 від 24.11.2021 у здійснення такого йому було відмовлено. Після чого позивач невідкладно звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши подану позивачем заяву, суд зазначає наступне.

Спір в даній адміністративній справі виник з приводу протиправної, на думку позивача, бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни у меншому, аніж передбачено законодавчими нормами розмірі.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Вказане узгоджується також з правовою позицією Конституційного Суду України.

Так, зокрема, рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996, Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980).

Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Нормами ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та законних інтересів.

Застосовуючи строки у соціальній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде вже способом реалізації права на судовий захист.

Вирішуючи питання звернення позивача з даним позовом в межах встановленого строку, суд виходить з того, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 та у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №380/5202/20.

Спірні виплати особам з інвалідністю внаслідок війни гарантовані ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993. Такі виплати мають регулярний характер та виплачуються один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися з моменту їх отримання.

Аналогічна правова позиція у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №380/5202/20 та від 11 листопада 2021 року у справі №260/611/21.

В тексті позовної заяви позивач особисто заявляє, що спірна грошова допомога ним отримана 28 квітня 2021 року, що також підтверджується випискою з карткового рахунку, копія якої долучена позивачем. Отже отримавши таку виплату в меншому, аніж передбачено нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" розмірі, ОСОБА_1 безумовно повинен був знати про порушення своїх прав на соціальний захист.

Разом з тим, з даною позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду тільки 30 листопада 2021 року, тобто з пропуском встановлено 6-місячного строку звернення.

В обґрунтування звернення до суду в межах встановленого процесуального строку позивач посилається на те, що відлік такого починається з 30 вересня 2021 року, оскільки до цього часу відповідач міг самостійно донарахувати спірні виплати. Так, після спливу зазначеного терміну, а саме: 15 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив здійснити відповідні донарахування, однак листом №1596 від 24.11.2021 у здійснення такого йому було відмовлено. Після чого позивач невідкладно звернувся з даним позовом до суду.

Однак суд не може погодитися з такою позицією позивача з огляду на те, що чинне законодавство пов`язує початок перебігу строків звернення до суду саме з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким моментом в спірних правовідносинах є день виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

У своїй постанові від 11 листопада 2021 року у справі № 260/611/21 Верховний Суд у подібних правовідносинах звернув увагу на те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

При цьому, отримання позивачем листа відповідача від 24 листопада 2021 року №1596 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Вказане узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду з приводу порядку обрахунку строків звернення до суду, висловленою в постановах у справах №П/811/207/17 від 08 серпня 2019 року та №804/516/17 від 05 листопада 2019 року.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку звернення до суду суд не вбачає, а позивач не заявляє. Доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять. Підстави для визнання причин пропуску звернення до суду поважними, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії через пропуск строку звернення до суду слід повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись п. 9 ч. 4 ст. 169, ст.ст. 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Хустської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Р.О. Ващилін