Справа № 200/5881/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 р. Справа№200/5881/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Покровського управління Пенсійного фонду України у Донецькій області,

Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Покровського управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасування рішення відповідача від 15 березня 2021 року № 174123;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 pоку № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року Рішенні № 1-р/2020 із зарахуванням до її пільгового стажу за Списком № 2 у повному обсязі періодів роботи:

- з 21 жовтня 2001 pоку по 15 квітня 2002 pоку в тепломережі ПЖКГ Димитровської міської ради;

- з 3 лютого 2003 pоку по 11 квітня 2004 pоку, з 1 грудня 2004 pоку по 17 червня 2006 pоку - в ШБУ № 3 ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»;

- з 18 червня 2006 року по 8 лютого 2007 року у ВП ВАТ «Трест «Донецькшахтопроходка» - Філії на території Російської Федерації;

- з 7 лютого 2007 року по 2 липня 2007 року, з 2 липня 2007 року по 8 серпня 2007 року, з 8 серпня 2007 року по 31 липня 2008 року в ШБУ № 3 ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»;

- з 1 серпня 2008 року по 30 листопада 2012 року, з 1 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року, в ШБУ № 3 ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка»;

- з 1 січня 2013 року по 30 червня 2016 року в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка»;

- 10 липня 2016 року по теперішній час в ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.

10 березня 2021 року позивач звернулась до Покровського управління Пенсійного фонду України у Донецькій області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» із урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року Рішення № 1-р/2020.

В рішені № 174123 від 15 березня 2021 відповідач зазначив, що згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, мають жінки 1970 року народження, після досягнення 55 річного віку і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах, а позивач згідно наданих документів має 27 років 11 місяців 25 дні страхового стажу, з них - 12 років 10 місяців 13 днів пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але вік позивача на момент звернення із заявою складає 50 років, отже на момент звернення вона не досягла необхідного пенсійного віку.

Позивач також зазначає, що за її підрахунком вона має 17 років 2 місяці 12 днів пільгового стажу (за Списком № 2), 28 років 5 місяців 2 дні загального страхового стажу, отже відповідач неправильно розрахував її страховий та пільговий стаж.

Враховуючи, що позивачу невідомо - які саме періоди відповідачем зараховані до її пільгового стажу, вона просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до її пільгового стажу всі періоди роботи, які за підрахунком ОСОБА_2 , належать до такого стажу (а.с. 1-8 т. 1).

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 61-62 т. 1).

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати суду відзив на позов ОСОБА_2 та докази на підтвердження пояснень у відзиві; належним чином засвідчені копії матеріалів з пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин; виписку з ІКІС ПФУ (щодо розрахунку стажу), довідку форми ОК-5; доказ направлення відзиву та доданих до нього документів позивачу (а.с. 69-70 т. 1).

Ухвалою суду від 21 липня 2021 року у зв`язку із неотриманням від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області витребуваних документів та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 17 серпня 2021 року; повторно зобов`язано Головне управління надати суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2 та всі документи, що стосуються спірних правовідносин, в тому числі (але не виключно) виписку з ІКІС ПФУ (щодо розрахунку стажу), довідку форми ОК-5; доказ направлення відзиву та доданих до нього документів позивачу (а.с. 76-77 т. 1).

Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року відкладено підготовче засідання у справі на 8 вересня 2021 року; повторно зобов`язно Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області надати суду до 7 вересня 2021 року документи, зазначені в ухвалах суду від 22 червня та 21 липня 2021 року (а.с. 82-83 т. 1).

У відзиві другого відповідача на позов ОСОБА_1 , який отриманий судом 20 серпня 2021 року, Головне управління заперечує проти задоволення заялених позовних вимог та зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців па зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

На дату звернення позивача її вік складав 50 років, страховий стаж - 27 років 11 місяців 25 днів, пільговий стаж відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 12 років 10 місяців 13 днів, отже позивач не досягла встановленого пенсійного віку.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, управління зазначило, що вказане судове рішення стосується застосування приписів ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а пенсія за віком на пільгових умовах призначається за нормами ч. 2 ст. 114 'Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які неконституційними не визнавались.

Враховуючи наведене спірне рішення Покровського управління Пенсійного фонду України у Донецькій області є правомірним (а.с. 86-89 т. 1).

Перший відповідач правом надати відзив на позов ОСОБА_1 не скористався.

20 серпня 2021 року на електронну адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області разом із відзивом на позов також надійшли документи, витребувані ухвалами суду від 22 червня та 21 липня 2021 року (а.с. 90-129, 131-185, 196-240, 242-250 т. 1, а.с. 1-7 т. 2).

Ухвалою суду від 6 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про заміну відповідача у справі (а.с. 188 т. 1).

Ухвалою суду від 8 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 7 жовтня 2021 року (а.с. 193-194 т. 1).

У зв`язку із перебуванням судді з 4 по 29 жовтня 2021 року на лікарняному судове засідання, призначене на 7 жовтня 2021 року, не відбулось (а.с. 10 т. 2).

Ухвалою суду від 3 листопада 2021 року призначено судове засідання у справі на 17 листопада 2021 року о 15-00 год (а.с. 16 т. 2).

17 листопада 2021 року сторони в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

В позовній заяві позивач зазначила клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 8).

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочиньства (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, беручи до уваги клопотання позивача про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).

Перший відповідач, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13, перебуває у стані припинення, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у даній справі (а.с. 22 т. 2).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у даній справі (а.с. 87 т. 1).

Як встановлено судом, позивач є інвалідом ІІІ групи (загальне захворювання), під час спірних правовідносин перебувала на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, станом на час розгляду справи - в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 1-8, 58, 87-89 т. 1).

10 березня 2021 року позивач через веб-портал Пенсійного фонду звернулась до відповідачів із заявою про перехід на інший вид пенсії (а.с. 130, 241 т. 1).

За письмовими поясненнями позивача вона звернулась із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року 2148-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у Рішенні № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а за письмовими поясненнями другого відповідача - позивач звернулась із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви про перехід на інший вид пенсії згідно Рішення першого відповідача № 174123 від 15 березня 2021 року позивач додала: паспорт, ідентифікаційний код, трудову книжку, довідки про пільговий характер робти, а також виписки з наказів про проведення атестації робочих місц, свідоцтва про шлюб, свідоцтво про народження дитини (а.с. 58 т. 1).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні копії наступних документів, наданих суду як позивачем так і відповідачем: довідки № 01/296 від 1 грудня 2020 року про підтвердження наявного трудового стажу; копія наказу № 22 від 29 травня 2000 року про атестацію робочих місць; копію наказу № 43 від 26 травня 2005 року про атестацію робочих місць; копію особової картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; копію наказу № 21к від 18 червня 2006 року про прийняття на роботу стовбуровою до філіалу ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на території РФ; копію наказу від 20 червня 2006 року про звільнення у зв`язку із переведенням до філіалу на території РФ; копію наказу № 16 к від 8 лютого 2007 року про звільнення з філіалу на території РФ; довідку № 01/297 від 1 грудня 2020 року про заробітну плату; копію свідоцтва серії 14 № 001601706 про підтвердження взяття на облік філіалу ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на території РФ; копію свідоцтва № 21408 про акредитацію філіалу ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на території РФ; копію наказу № 11 від 23 січня 2006 року про відкриття філіалу ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на території РФ; копія наказу ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» Мінестерства енергетики та вугільної промисловості України № 36 від 12 серпня 2013 року «Про першочергові заходи у зв`язку із визнанням банкрутом ВАТ «Трест Дрнецькшахтопроходка»; копію повідомлення № 924460 від 26 грудня 2013 року про зняття з обліку у податкому органі та пенсійному органі РФ Державного відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка»; копію наказу № 91 к від 7 серпня 2007 року про переміщення; довідку № 02/125 від 3 грудня 2020 року про підтвердження наявного трудового стажу; копію наказу № 17 від 14 серпня 2008 року про атестацію; копію наказу № 146 від 20 грудня 2010 року про атестацію; копію наказу № 222 від 1 червня 2015 року про атестацію; копію наказу № 273 від 26 грудня 2012 року про закриття відокремлених підрозділів; довідку № 02/3400 від 18 грудня 2020 року про підтвердження трудового стажу; копію наказу № 12 від 29 квітня 2016 року про атестацію; копію наказу № 270/1 від 3 березня 2020 року про атестацію; копію наказу № 4 від 1 березня 2019 року про ведення бухгалтерського обліку; копію наказу № 11-к від 6 червня 2018 року про звільнення; довідку № 02-47а/4217/08 від 16 грудня 2020 року про невідомість місцезнаходження архіву (а.с. 22-56, 90-129, 131-185, 196-240, 242-250 т. 1, а.с. 1-7 т. 2).

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, копія якої міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 у спірні періоди:

- з 21 жовтня 2001 pоку по 15 квітня 2002 pоку працювала в тепломережі ПЖКГ Димитровської міської ради;

- з 3 лютого 2003 pоку по 11 квітня 2004 pоку та з 1 грудня 2004 pоку по 17 червня 2006 pоку працювала в ШБУ № 3 ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»;

- з 18 червня 2006 року по 8 лютого 2007 року працювала у ВП ВАТ «Трест «Донецькшахтопроходка» - філії ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на території Російської Федерації;

- з 7 лютого 2007 року по 2 липня 2007 року, з 2 липня 2007 року по 8 серпня 2007 року та з 8 серпня 2007 року по 31 липня 2008 року працювала в ШБУ № 3 ДВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»;

- з 1 серпня 2008 року по 30 листопада 2012 рокута з 1 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року працювала в ШБУ № 3 ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка»;

- з 1 січня 2013 року по 30 червня 2016 року працювала в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка»;

- з 10 липня 2016 року по теперішній час працює в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (а.с. 14-17 т. 1).

Рішенням відповідача № 174123 від 15 березня 2021 року, прийнятим за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , відмовлено у призначені їй пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 та зазначено, що згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком як працівник, зайнятий повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, мають жінки 1970 року народження після досягнення 55 річного віку і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У рішенні зазначено, що позивач згідно наданих документів фактично має 27 років 11 місяців 25 днів страхового стажу, з них 12 років 10 місяців 13 днів пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але вік позивача на момент звернення із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 складає 50 років, отже на момент звернення вона не досягла необхідного пенсійного віку (а.с. 58, 183, 203 т. 1).

Суд вважає за необхідне зауважити, що у рішенні не зазначено періоди роботи позивача, які враховані до загального страхового стажу позивача та страхового стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах; у адміністративному позові позивач також не уточнює - не зарахування яких саме періодів до її страхового та пільгового стажу вона вважає протиправним.

Будучи не згодною з рішенням першого відповідача № 174123 від 15 березня 2021 року про відмову у переведенні її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 pоку № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року Рішенні № 1-р/2020, позивач звернулась до суду із даним позовом (а.с. 1-8).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Враховуючи наведене при вирішенні даної справи суд надає правову оцінку саме підставам прийняття першим відповідачем спірного рішення.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV) принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються цим законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, були внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими крім іншого вказаний Закон було доповнено розділом XIV-1, у статті 114 якого зазначено, що: право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Цим же Законом викладено в новій редакції пункт 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, відповідно до якої пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Отже, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за списком № 2) регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (в врахуванням змін та доповнень).

Разом із цим призначення громадянам пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за списком № 2) у період з 1 січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року врегульовувалось Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до ст. 12 № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, яка була чинною до 1 квітня 2015 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

2 березня 2015 року Верховною Радою України був прийнятий Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ (набув чинності 1 квітня 2015 року), яким абз. 1 п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII викладено в редакції, відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, Законом № 213-VІІІ було збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (п. 1 Рішення).

Згідно п. 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином Рішенням № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення).

Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Рішенням Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 (провадження № 11-209заі21), зміненим частково в мотивувальній частині постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, задоволено позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17 серпня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_3 »; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_3 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12 серпня 2020 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Згідно п. 119 даного рішення це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу Пенсійного фонду України щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до п. 120 зазначеного рішення, обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

а) позивач - особа, яка:

звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 5 листопада 1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

Отже, адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Покровського управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії є типовою справою відносно до адміністративної справи № 360/3611/20.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, прийнятої за результатом розгляду апеляційної скарги на Рішенням Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, крім іншого зазначено, що на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Вказано, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах: перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Суд зазначив, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 8 листопада 2021 року Верховний Суд у постанові у справі № 580/492/21 зазначив, що за загальним правилом, суд повинен тлумачити національне законодавство у соціальній сфері таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості і розумності та, відповідно, у спосіб, що є найбільш сприятливим для захисту прав та інтересів особи.

Враховуючи наведене, Велика Палата під час апеляційного перегляду справи № 360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не норми Закону № 1058-ІV.

Згідно ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 360/3611/20.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення першого відповідача від 15 березня 2021 року № 174123 та в частині зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути її заяву про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 5 листопада 1991 pоку № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року Рішенні № 1-р/2020 - підлягають задоволенню.

При вирішенні питання - кого саме з відповідачів необхідно зобов`язувати вчиняти визначені судом дії, суд виходить з того, що станом на час розгляду справи саме на другого відповідача покладені повноваження, права та функції Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, як наслідок, зобов`язальні дії мають бути покладені саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до її пільгового стажу за Списком № 2 періодів її роботи: з 21 жовтня 2001 pоку по 15 квітня 2002 pоку, з 3 лютого 2003 pоку по 11 квітня 2004 pоку, з 1 грудня 2004 pоку по 17 червня 2006 pоку, з 18 червня 2006 року по 8 лютого 2007 року, з 7 лютого 2007 року по 2 липня 2007 року, з 2 липня 2007 року по 8 серпня 2007 року, з 8 серпня 2007 року по 31 липня 2008 року, з 1 серпня 2008 року по 30 листопада 2012 року, з 1 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року, з 1 січня 2013 року по 30 червня 2016 року, 10 липня 2016 року по теперішній час - суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом с п о р і в у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий с п і р - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, обов`язковою умовою для розгляду заявлених позивачами позовних вимог є встановлення наявності певного с п о р у між позивачем та відповідачем (відповідачами), пов`язанного з виконанням або невиконанням останнім певних обов`язків, покладених на нього чинним законодавством.

Позивач не надала суду докази на підтвердження існування спору між нею та відповідачем (відповідачами) з приводу зарахування/не зарахування до пільгового стажу певних (визначених) періодів, щодо яких існує спір; не уточнила - які саме періоди її роботи відповідачем (відповідачами) протиправно не зараховано до її страхового (та пільгового) стажу та з приводу незарахування яких між нею та пенсійним органом існує спір.

Суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цьогоКодексу.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті докази суду надають учасники справи […].

Згідно ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. […] Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно ст. 80 КАС України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом […], у якому має бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивач не надала суду доказів звернення до відповідачів із запитом щодо періодів, які не зараховані до її пільгового стажу та причин такого незарахування, не надала суду клопотання про витребування у відповідачів доказів, які вона не змогла самостійного отримати та надати суду стосовно не зарахування визначених періодів до її страхового стажу (в тому числі пільгового).

Враховуючи зазначене вище, беручи до уваги, що пенсійним органом зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 27 років 11 місяців 25 днів її трудового стажу, а позивач не уточнила - які саме періоди її роботи не зараховані до такого стажу (за її твердження вказаний стаж має нараховуати 28 років 5 місяців 2 дні), суд дійшо висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю позивачем існування спору у цій частині позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 ст. 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією № 61 від 12 травня 2021 року позивач при поданні даного адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи, що основні позовні вимоги позивача (щодо визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання повторно розглянути заяву про перехід на інший вид пенсії) за висновком суду є такими, що підлягають задоволенню, а інші позовні вимоги позивача є похідними від основних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з пенсійного органу витрати позивача зі сплати судового збору у повному обсязі.

Беручи до уваги, що станом на час розгляду справи саме на другого відповідача покладені повноваження, права та функції Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, судові витрати позивача мають бути стягнуті саме з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 80, 90, 94, 139, 205, 244-246, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Покровського управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (, місцезнаходження: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13), Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Покровського управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 15 березня 2021 року № 174123.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року Рішенні № 1-р/2020, та з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 17 листопада 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10 грудня 2021 року.

Суддя Н.П. Волгіна