Справа № 420/9022/20
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9022/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить:

1. визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 року на загальну суму 96955,50 грн.;

2. визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5 від 18.05.2020 року на загальну суму 84427,02 грн.;

3. визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 року на загальну суму 7035,59 грн.;

4. визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 року на загальну суму 32318,50 грн.;

5. визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 237800-51 від 04.08.2020 року на загальну суму 47448,76 грн.;

6. визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 18.05.2020 року на загальну суму 4599,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 20 лютого 2020 року по 12 березня 2020 року співробітниками Головного управління ДПС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складений Акт від 17.03.2020 року №355/15-32-33-405/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 , - РНОКПП НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 рік, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 рік.

На підставі акту перевірки Головне управління ДПС в Одеській області прийняло, зокрема, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 18.05.2020, вимогу про сплату боргу (недопмки) по ЄСВ №Ф- від 18.05.2020 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів i зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 18.05.2020.

Позивач з висновками, зробленими в Акті перевірки № 355/15-32-33-05/ НОМЕР_1 від 17.03.2020 та відповіді про результати розгляду заперечення №9506/Д/15-32-33-05-12 від 15.05.2020 не погодився частково та звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою про перегляд (скасування) рішень контролюючого органу в порядку адміністративного оскарження.

Позивач зазначає, що 24.07.2020 року ним отримано рішення про результати розгляду скарги №21570/6/99-00-06-03-01-06 від 10.07.2020 відповідно до якого, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.05.2020 за №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.05.2020 № ГУ ДПС в Одеській області залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_2 в частині оскарження вищезазначених виконавчих документів - без задоволення.

14.08.2020 року позивачем отримано рішення про результати розгляду скарги №25253/6/99-00-06-02-04-06 від 12.08.2020 відповідно до якого, Державна податкова служба України залишає без змін ППР ГУ ДПС в Одеській області від 18.05.2020 №, № , №, № , а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

Позивач не погоджується з висновками Акту перевірки, рішенням про результати розгляду скарги №21570/6/99-00-06-03-01-06 від 10.07.2020 та рішенням про результати розгляду скарги №25253/6/99-00-06-02-04-06 від 12.08.2020, вважає їх помилковими, необ`єктивними та такими, які не відповідають дійсності.

Позивач вважає, що оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення № від 18.05.2020, № від 18.05.2020, № від 18.05.2020, № від 18.05.2020, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 18.05.2020 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 18.05.2020 підлягають скасуванню у зв`язку з тим, що ним було правомірно віднесено до складу витрат суму 288514,77 грн., яка складається із суми витрат по контрагентам, окрім дублюючих платіжних доручень та суми ПДВ випадково включеного до складу витрат, а саме 27693,58 грн. з них 13781,25 витрати за 4 квартал 2018 року (дублюючі платіжні доручення ТОВ «Шиппінг-Лайн») та 13912,33 грн. за 2019 рік (дублюючі платіжні доручення ПП "Окко-бiзнес" 12579,00 грн. та сума ПДВ ТОВ "Совінвест" 1333,33 грн.).

Решта понесених ним витрат пов`язана з його господарською діяльністю та з отриманням доходу у відповідних періодах, а тому підстав для неврахування цих витрат та донарахування його грошових зобов`язань та штрафних санкцій у відповідача не було.

15.10.2020 року представник відповідача надав письмовий відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає та просить у позову ФОП ОСОБА_1 відмовити повністю.

Так, відповідач зазначив, що ГУ ДПС в Одеській області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3 , зокрема, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, за результатом якої складено акт вiд 17.03.2020 №355/15-32-33-05/ НОМЕР_1 .

На підставі висновку акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області сформовані та вручені ФОП ОСОБА_1 ППР від 18.05.2020 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем - 64637 грн. та штрафні санкції - 32318,5 грн., № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем - 56284,68 грн. та штрафні санкції - 28142,34 грн., № про збільшення грошового зобов`язання з військового збору за основним платежем - 4690,39 грн. та штрафні санкції - 2345,20 грн., № щодо застосування штрафу у розмірі 32318,50 грн. за відсутність складення та/або реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Як вказує відповідач, перевіркою встановлено, що відповідно до представлених первинних документів в перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_4 фактично отримував дохід від здійснення оптової торгівлі хімічними сполуками (екофарм, мано сан, топакс, Ансеп, хуфсмарт та ін..) і миючими засобами (за КВЕД - 46.49 - оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (хім. сполуки і миючі засоби).

ФОП ОСОБА_4 оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 здійснював на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група), у періоді з 01.10.2018 по 31.12.2019 на загальній системі оподаткування, обліку і звітності.

Відповідачем під час проведення перевірки зроблено висновок про те, що ФОП ОСОБА_4 безпідставно завищив витрати, включаючи суми витрат за товари, послуги, які не пов`язані із здійсненням господарської діяльності підприємця, не пов`язані з отриманням доходу у відповідних розрахункових періодах, та витрат подвійного призначення, що призвело до завишення витрат на загальну суму - 312692,69 грн., в т.ч. за 4 кв. 2018 року на 103605,85 грн., за 2019 рік на 209086,84 грн., чим порушено вимоги підпунктів 177.4.1 та 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України.

Зокрема, витрати на придбання запчастин та здійснення технічного обслуговування автомобіля. ФОП ОСОБА_4 не має зареєстрованого виду діяльності, пов`язаного з наданням послуг по перевезенню вантажів, здійснення вантажних перевезень та інше. До перевірки надано технічний паспорт на придбаний вантажний автомобіль у травні 2019 року. В ході перевірки надано запит від 26.02.2020 року щодо відомостей рухомого майна, яке використовується у здійсненні підприємницької діяльності. ФОП ОСОБА_1 надав копії документів лише на вантажний автомобіль, придбаний у травні 2019 року і зазначив в поясненні, що автомобіль використовується для постачання ТМЦ та доходу від перевезення вантажів не отримує.

Як вважає відповідач, ФОП на загальній системі оподаткування не має права включити до складу витрат вартість ремонту власного (орендованого) вантажного автомобіля, що використовується в її господарській діяльності та належить до основних засобів подвійного призначення.

Також, як зазначає відповідач, на порушення вимог пп.177.4.6 п.177.4 ст.177 ПК України ФОП ОСОБА_1 відніс до складу витрат суму амортизаційних нарахувань на придбаний вантажний автомобіль: 27.06.2019 3717,50грн., 31.07.2019 - 4856,25грн.; 31.08.2019 - 4856,25грн.; 30.09.2019 - 4856,25грн., 31.10.2019 - 4856,25грн.; 30.11.2019 - 3686,25грн., 28.12.2019-4856,25 гривень.

Крім того, до складу витрат віднесено суму 3686,25грн. по ПП «Окко-бізнес контракт» за паливо дизельне по рах. № НОМЕР_2 від 27.06.2019 у сумі 29490грн. в т.ч. ПДВ, № 455 від 28.02.2019 на загальну суму 15095 грн. (за паливо дизельне по рах.№ НОМЕР_3 від 28.02.2019 року) в т.ч. ПДВ 2515,83 гривень. До перевірки надано документи щодо використання у підприємницькій діяльності транспортних засобів (ТТН в яких зазначено перевізником ОСОБА_3 ).

З огляду на зазначене, ФОП ОСОБА_5 економічно не обґрунтовано та документально не підтверджено витрати у сумі 312692,69 грн. та їх зв`язок із здійсненням діяльності.

Перевіркою правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про майновий стан і доходи, з даними про суми чистого оподатковуваного доходу, визначеними під час перевірки, встановлено порушення пункту 177.2, підпунктів 177.4.1 та 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України, у результаті чого ФОП ОСОБА_1 було занижено суму чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку 2 до податкової декларації на загальну суму 312692,69 грн., в т.ч. за 4 кв. 2018 року на 103605,85 грн., за 2019 рік на 209086,84 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 56 284,68 гривень.

Відповідач вважає, що ФОП ОСОБА_5 також порушено вимоги пункту 16 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України у частині не нарахування. не утримання та не сплати військового збору на загальну суму 4 690,39 гривень.

У разі придбання товарів/послуг, які не використовувалися в господарській діяльності, то платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість встановлено порушення ФОП ОСОБА_5 вимог підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, не нараховано податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, за товарно-матеріальними цінностями, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, та використання яких не пов`язано із господарською діяльністю платника податку.

Як свідчать обставини справи, проведеною перевіркою встановлено заниження податкових зобов`язань виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, за ТМЦ та послугами, придбаними з податком на додану вартість, у разі якщо придбання таких послуг не обґрунтовані економічною необхідністю при здійсненні діяльності, тобто не пов`язані з операціями, що є господарською діяльністю платника податку, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 64637 гривень.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 18.05.2020 № , відповідач повідомляє, що перевіркою встановлено порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України, відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ФОП ОСОБА_1 за період травень, червень, жовтень, листопад 2018 року, лютий, травень, червень, липень 2019 року, за товарами, які не використані у здійсненні підприємницької діяльності, чим занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 64637,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, ГУ ДПС в Одеській області винесено ППР від 18.05.2020 № щодо застосування штрафу у розмірі 50% на суму 32318,50 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2020 №ф-237800-51, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів i зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.05.2020 № ГУ ДПС в Одеській області зазначено наступне.

Актом перевірки зокрема встановлено порушення вимог п.п.2.1 п.2 ст.6 ст.9 Закону №2464, а саме не нараховано та не сплачено єдиний внесок за 2019 рік у сумі 45999,08 грн. у зв`язку з заниженням суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску.

Враховуючи викладені обставини, відповідач просив у позові ФОП ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою судді від 21.09.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 19.10.2020 року зупинено провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою від 02.04.2021 року провадження у справі поновлено. Продовжено розгляд справи зі стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 10 червня 2021 року о 14 год. 30 хв.

Ухвалою від 03.09.2021 року поновлено судовий розгляд справи для з`ясування додаткових обставин, витребувано від ГУ ДПС в Одеській області додаткові докази.

У судове засідання, призначене на 21.10.2021 року на 11:30 годину, представник позивача не з`явився, був повідомлений належним чином, 20.09.2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання 21.10.2021 року на 11:30 год. також не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не сповістив.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній письмовими доказами.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що на підставі ст.77 Податкового кодексу України, пп.2 ч.1 ст.13 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", наказу ГУ ДПС в Одеській області № 282 від 03 лютого 2020 р. та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2020 рік, направлення на перевірку №396/33-05 від 10.02.2020 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Потапенко Вікторією Василівною, проведена документальна планова виїзна перевірка суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2018р. по 31 грудня 2019р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2018р. по 31 грудня 2019 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2018 р. по 31 грудня 2019 року відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

За результатами перевірки складено акт від 17 березня 2020 року №35/15-32-33-05/ НОМЕР_1 Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 рік, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, обчислення та правильності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 рік.

Проведеною перевіркою, встановлені наступні порушення фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 :

- розділу III Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за №111/26556;

- п. 63.3 ст.63 (абз.4) Податкового кодексу України;

- п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями;

- п.177.4 ст.177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, донараховано податок з доходів фізичних осіб за період перевірки у загальній сумі 56284,68грн., в т.ч. за 4 кв. 2018 рік у сумі 18649,05 грн., за 2019 рік у сумі 37635,63 грн.;

- п.п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ донараховано військовий збір за 2018-2019 роки у загальній сумі 4690,39 грн.;

- п.292.1 ст.292 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VІ iз змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано єдиний податок з 2018 рік у сумі 350грн.;

- пп.2.1 п.2 ст.6, ст. 9 Закону № 2464-VI від 08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в результаті чого контролюючим органом донараховано єдиний соціальний внесок у сумі 45999,08 грн., за 2019 рік;

- п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано ПДВ у сумі 64637 грн. i встановлена відсутність реєстрації зведеної ПН на загальну суму 387822 грн., в т.ч. ПДВ 64637 грн., а саме: за травень 2018 року у сумі 2520 грн., за червень 2018 року у сумі 4582 грн., за жовтень 2018 року у сумі 7812 грн., за листопад 2018 року у сумі 9000 грн., за лютий 2019 року 2516 грн., за травень 2019 року у сумі 26766 грн., за червень 2019 року у сумі 10381 грн., за липень 2019 року у сумі 1060 грн.

05 травня 2020 року ФОП ОСОБА_1 були подані заперечення на акт перевірки, згідно яких позивач вважає, що ним було правомірно віднесено до складу витрат суму 288514,77 грн., яка складається із суми витрат по контрагентам, окрім дублюючих платіжних доручень та суми ПДВ випадково включеного до складу витрат, а саме 27693,58 грн. з них 13781,25 витрати за 4 квартал 2018 року (дублюючі платіжні доручення ТОВ «Шиппінг-Лайн») та 13912,33 грн. за 2019 рік (дублюючі платіжні доручення ПП "Окко-бiзнес" 12579,00 грн. та сума ПДВ ТОВ "Совінвест" 1333,33 грн.).

Таким чином, позивач погодився з актом перевірки в частині донарахування податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4984,84 грн., а саме 4 квартал 2018 - 2480,62 грн. та 2019 рік - 2504, 22 грн.

Як встановлено судом, розмір донарахованого ЄСВ за 2019 рік, з яким погоджується платник, складає 3060,71 грн.

Крім того, відповідно до висновків Акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 донараховано військовий збір в сумі 4690,39 грн., який відповідно до розділу 2.4. акту перевірки складається з сум донарахування військового збору за 2018 рік - 1554,09 грн. та 2019 рік - 3136,30 грн.

Відповідно до матеріалів справи, позивач погоджується з актом перевірки в частині військового збору в розмірі 415,40 грн., а саме 2018 рiк 206 ,72 грн. та 2019 рiк - 208,68 грн.

15.05.2020 року ГУ ДПС в Одеській області направило позивачу лист №9506/Д/15-32-33-05-12 про результати розгляду заперечень, відповідно до якого податковий орган висновок Акту перевірки від 17.03.2020 року № 355/15-32-33-05/ НОМЕР_1 залишив без змін.

На підставі акту перевірки Головне управління ДПС в Одеській області прийняло, серед інших, такі рішення, які оскаржуються позивачем:

- податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 96955,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 84427,02 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору, що сплачений за результатами річного декларування, на загальну суму 7035,59 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № від 18.05.2020 про застосування штрафу по ПДВ на загальну суму 32318,50 грн.

- вимогу про сплату боргу (недопмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф- від 18.05.2020 на загальну суму 45999,08 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів i зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 18.05.2020 на загальну суму 4599,91 грн.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги №21570/6/99-00-06-03-01-06 від 10.07.2020 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.05.2020 за №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.05.2020 № ГУ ДПС в Одеській області залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_2 в частині оскарження вищезазначених виконавчих документів - без задоволення.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги №25253/6/99-00-06-02-04-06 від 12.08.2020 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 18.05.2020 №, № , №, № , а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 16.1. статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: 16.1.1. стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; 16.1.2. вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п. 63.3. ст. 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

У п. 22.1. ст. 22 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до пункту 162.1. статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є: 162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; 162.1.2. фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; 162.1.3. податковий агент.

Об`єктом оподаткування резидента, згідно з підпунктом 163.1.1. пункту 163.1 статті 163 ПК України, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1. статті 164 ПК України).

Відповідно до підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пункту 127.1. статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 № 1621-VII підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 16-1, такого змісту:

« 16-1. Тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюється військовий збір.

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу".

При цьому Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII (набрав чинності 01.01.2015) справляння військового збору продовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Відповідно до норм статті 168 ПК України:

168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

168.1.3. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

168.4.7. відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пп. а) пункту 176.1. статті 176 ПК України платники податку зобов`язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 176.2. статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до статті 177 ПК України:

177.1. Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

177.2. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

177.3. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

177.4. До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

177.4.5 витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

177.4.6. Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з абзацу першого пункту 119.2 статті 119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до пункту 199.1. статті 199 ПК України разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Пунктом 189.1. статті 189 ПК України визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до підпункту «б» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).

Відповідно до норм статті 199 ПК України:

199.2. Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року.

199.3. Платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції.

Розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях подається до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі оподатковувані та неоподатковувані операції.

199.5. Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пунктів 199.2-199.4 статті 199 цього Кодексу, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань, зазначених у пункті 199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року.

Відповідно до пп. «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до абзацу 2 пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.3. статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 198.6. статті 198 ПК України).

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (пункт 44.2 статті 44 ПК України).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Стаття 1 Закону №996-XIV дає визначення термінам:

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частин першої, другою статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Судом встановлено, що податковим органом зроблено висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно завищив витрати, включаючи суми витрат за товари, послуги, які не пов`язані із здійсненням господарської діяльності підприємця, не пов`язані з отриманням доходу у відповідних розрахункових періодах, та витрат подвійного призначення, що призвело до завищення витрат на загальну суму - 312 692,69 грн., в т.ч. за 4 кв. 2018 року на 103 605, 85 грн., за 2019 рік на 209 086,84 чим порушено вимоги підпунктів 177.4.1 та 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України.

З приводу можливості віднесення коштів у розмірі сплачених за придбання, закупівлю запасних частин, купівлі дизельного палива, шин та ремонту транспортних засобів, які використовувалися позивачем у господарській діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.177.4.1. п. 177.4. Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів).

Разом з тим, відповідно п.177.4.5. ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею.

Відповідно до п.п.177.4.6. ПК України засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Відповідно до правової позиції, неодноразово висловленої у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11.10.2021 у справі №140/8956/20, від 29.07.2021 у справі №520/12377, від 04.03.2021 у справі №500/2170/19/, від 12.11.2019 у справі №807/250/18, від 03.06.2021 у справі №540/1969/19, витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт вантажних автомобілів з причепами, не відносилися до витрат підприємця, оскільки є засобами подвійного призначення.

Відповідно до ч.4 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно нараховані податкові зобов`язання з податку на доходи та військового збору, у зв`язку з необґрунтованим віднесенням позивачем до складу витрат понесених ним витрат на утримання транспортних засобів.

Щодо витрат, які виникли у зв`язку з придбанням ФОП ОСОБА_1 замку, ключів та іншого приладдя для встановлення на дверi складського приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , який використовується платником відповідно до договору оренди нерухомого майна (склад) від 01.01.2014, укладеного з ТОВ «Совінвест», суд вважає що позивачем було правомірно включено в загальній сумі 22370 грн., в т.ч. ПДВ 3728,33 грн., оскільки відповідно до пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПКУ до складу витрат включаються витрати на ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності.

Крім того, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати у розмірі 105000 грн., які виникли у зв`язку з виконанням ФОП ОСОБА_6 умов Договору на надання бухгалтерських та консультаційних послуг №02042019 від 01.04.2019 та Договору на надання бухгалтерських та консультаційних послуг №01102018 від 01.10.2018 та підтверджуються актами приймання передачі виконаних робіт та платіжними дорученнями №420 від 22.12.2018, №469 від 28.03.2019, №564 від 20.08.2019.

Предметом вищевказаних договорів між СПД ОСОБА_1 (Замовник) та СПД ОСОБА_6 (Виконавець) є: Замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання вести бухгалтерський облік, податковий облік замовника в повному обсязі, відповідно Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність». Консультування з питань комерційної діяльності та управління i інші інформаційні послуги.

3 вказаного вбачається, що понесені платником витрати на бухгалтерські послуги безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю останнього, оскільки вони стосуються ведення ФОП ОСОБА_1 бухгалтерського та податкового обліку, що є необхідною умовою здійснення позивачем діяльності в межах правового поля.

Відповідно до пп.177.4.2 до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством.

Відносно витрат в загальній сумі 395, 00 грн. за консультаційні послуги, надані ТОВ «Київська бухгалтерська служба» з питань ПКУ, які підтверджені доказами, а саме: актом приймання-передачі виконаних бухгалтерських послуг від 04.07.2019 року, рахунком №720/41047 від 01.07.2019 року, платіжним дорученням №535 від 01.07.2019 року; та витрати в загальній сумі 1032, 00 грн. за консультаційні послуги надані ФОП ОСОБА_7 з питань ПКУ, а саме: актами про надані послуги від 10.12.2018 та 21.12.2018 року, рахунком-фактурою №12-Т від 20.11.2018 року та №2 від 14.11.2018 та платіжними дорученнями №400 від 10.12.2018 року та №419 від 21.12.2018 року, суд зазначає, що позивачем не було надано до суду доказів, що вказані послуги пов`язані саме із веденням господарської діяльності, а тому суд вважає безпідставним віднесення позивачем вказаних сум до валових витрат.

Щодо витрат на придбання стретч-плівки, паперу та інших канцелярських виробів, витрат на придбання поштових конвертів і марок Укрпошта, судом встановлено, що як зазначив позивач, для ведення господарської діяльності підприємцем використовується канцелярське приладдя, на папері друкуються договори, акти, рахунки, ТТН, супровідні написи на товар та інше. Витрати на конверти, марки, пов`язані з забезпеченням поштового відправлення контрагентам підприємця. Стретч-плівкою позивач обтягує палети з готовою продукцією. Тому, на думку суду, зазначені витрати безпосередньо пов`язані з отриманням доходу, а відповідно, зі здійсненням господарської діяльності.

Отже, за наявності документального підтвердження та прямого зв`язку з господарською діяльністю, зазначені витрати правомірно враховані позивачем при визначенні об`єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а тому доводи позивача щодо безпідставного здійснення відповідачем за наслідками перевірки, коригування задекларованих підприємцем витрат на придбання стретч-плівки, паперу та інших канцелярських виробів, поштових конвертів і марок Укрпошта, є обґрунтованими.

Щодо включення позивачем до витрат придбання стільникового телефону, суд зазначає, що позивачем не було надано доказів, як під час податкової перевірки так і суду, безпосереднього використання телефону у власній господарській діяльності, у зв`язку із чим, ОСОБА_1 неправомірно включено до витрат витрати на придбання стільникового телефону.

Щодо витрат на придбання принтеру та картриджів, суд бере до уваги доводи позивача, що вони використовуються для виставлення рахунків контрагентам, підготовки та друку договорів з контрагентами, актів виконаних робіт, підготовки прайсів. Як встановлено судом, здійснення позивачем своєї господарської діяльності та її забезпечення саме у такий спосіб не суперечить положенням чинного законодавства та відповідає загальноприйнятій практиці.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ФОП ОСОБА_4 правомірно вiдніс до складу витрат суму 145 205 грн., яка складається з витрат у 2018 році в сумі 30560 грн, а саме: по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_8 30000 грн., ПАТ «Укрпошта» - 560 грн.; та витрат у 2019 році в сумі 114645 грн., а саме: з ТОВ «Експайнер» - 18641 грн., з ФОП ОСОБА_8 75000 грн., з ТОВ «ТФ ТІД» - 5477,35 грн., з ТОВ «Вілайн Груп» - 15526,65 грн.

У зв`язку з цим, суд вважає необґрунтованими висновки відповідача про донарахування позивачу в цій частині податку на доходи фізичних осіб у розмірі 26136, 90 грн. (18% від 145205 грн.) та відповідно штрафних санкцій у розмірі 13068, 45 грн. (50% від суми 26136,90 грн.).

У зв`язку із чим, суд вважає необхідним визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від 18.05.2020 року №001483305 в частині нарахування грошового зобов`язання з ПДФО у розмірі 26136, 90 грн. та суми штрафних санкцій у розмірі 13068,45 грн. та скасувати вказане рішення.

Щодо нарахування позивачу зобов`язань за військовим збором, враховуючи приписи пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, та встановлення судом протиправності нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб на суму 145205 грн, суд дійшов висновку про незаконність нарахування позивачу військового збору в сумі, що обчислюється з доходу 145205 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 18.05.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню в частині основного зобов`язання у сумі 2178,08 грн. (145205 грн.*1,5%) та відповідно штрафних санкцій у розмірі 1089,04 грн. (2178,08 грн.*50%).

Частиною другою статті 9 Закону №2464 визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Пунктом 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464 визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Враховуючи недоведеність відповідачем правомірності збільшення суми оподатковуваного доходу позивача за період 2019 рік на суму 114645 грн., який в силу положень Закону №2464 є базою для нарахування єдиного соціального внеску, суд приходить до висновку про неправомірність донарахування позивачу суми єдиного внеску на вказану суму доходу та штрафу, що тягне за собою також визнання протиправними оскаржуваних вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.08.2020 №Ф-237800-51 в частині суми 25221,90 грн. (114645 грн.*22%) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.05.2021 № в частині суми 2522,19 грн. (25221,9*10%) та скасування вказаних вимоги та рішення.

Щодо сум податку на додану вартість у загальній сумі 64637 грн., які були занижені, на думку відповідача, через те, що ФОП ОСОБА_1 було включено до складу податкового кредиту ТМЦ, які не використовуються у господарській діяльності, а саме:

п/н №33 від 14.05.2018 на загальну суму 15120 грн., в т.ч. ПДВ 2520 грн., придбано у ТОВ «Ніка таєрс» шини легкові 225/50 R1798WXL Primasi 4Мішелiн;

п/н № 490790 від 22.06.2018 року, придбано у ПП «Окко-бiзнес контракт 1000л ДП на суму 27490 грн., в т.ч. ПДВ 4582 грн..;

п/н № 851423 від 05.10.2018, придбано у ПП «Окко-бiзнес контракт» 1000л ДП на суму 30990 грн., в т.ч. ПДВ 5165 грн.;

п/н №520 від 02.10.2018 року, придбано у ТОВ "Шіппінг-Лайн" автозапчастини на загальну суму 15879,12 грн., в т.ч. ПДВ 2646,52 грн.;

п/н №745 від 23.11.2018 року, придбано у ТОВ "Шіппінг-Лайн" автозапчастини на загальну суму 54000,00 грн., в т.ч. ПДВ 9000,00 грн.;

п/н №122480 від 28.02.2019, придбано у ПП «Окко-бiзнес контракт» 500л ДП на суму 15095 грн., в т.ч. ПДВ 2516 грн.;

п/н №478 від 12.06.2019 року, придбано смартфон Apple XS64гб, чехол, скло захисне i послуга Міграція у ТОВ «Гаджет трейдiнг» на загальну суму 32796 грн., в т.ч. ПДВ 5466 грн.;

п/н 526602 від 27.06.2019 року, придбано у ПП «Окко-бiзнес контракт» 1000л ДП на суму 29490 грн., в т.ч. ПДВ 4915 грн.;

п/н №22 від 08.07.2019 року на загальну суму 6360 грн., в т.ч. ПДВ 1060 грн., придбано у ТОВ «Ніка таєрс» шини легкові 195/65 R15 Miшелiн;

п/н №2 від 08.05.2019 року, придбаний вантажний автомобіль у ПП «Західторгкомплектбуд», вартістю 160596 грн. в т.ч. ПДВ 26766 грн., суд зазначає таке.

Як встановлено судом вище, зазначені витрати були неправомірно віднесено до складу витрат, пов`язаних з господарською діяльністю.

Згідно пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України ставки податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування в розмірах: 20%, 0% та 7%.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

За пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Між тим, як передбачено пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 було правомірно сформовано податковий кредит за рахунок сум податку на додану вартість, сплачених в операціях, що відносяться до його господарської діяльності у загальній сумі 145205 грн., що в свою чергу, підтверджує неправомірність збільшення позивачу податковим органом суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 29041 грн. (145205*20%) та відповідно застосування штрафу за відсутність складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН у розмірі 14520,50 грн. (29041 грн.*50%).

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку щодо визнання протиправним податкового повідомлення рішення від 18.05.2020 року № в частині нарахування податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 29041 грн. та податкового повідомлення-рішення від 18.05.2020 року № в частині застосування штрафу у розмірі 14520,50 грн., та скасування вказаних рішень.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул..Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 року в частині нарахування грошових зобов`язань по ПДВ за основним зобов`язанням 29041 грн., за штрафними санкціями 14520,50 грн., та скасувати його.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 року в частині нарахування грошових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб за основним зобов`язанням 26136,90 грн., за штрафними санкціями 13068,45 грн., та скасувати його.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 року в частині нарахування грошових зобов`язань з військового збору за основним зобов`язанням 2178,08 грн., за штрафними санкціями 1089,04 грн., та скасувати його.

Визнати протиправним податкове повідомлення-рішення № від 18.05.2020 року в частині нарахування штрафу по ПДВ в сумі 14520,50 грн., та скасувати його.

Визнати протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- 237800-51 від 04.08.2020 року в частині суми 25221,90 грн., та скасувати вказану вимогу.

Визнати протиправним рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 18.05.2020 року в частині суми штрафу 2522,19 грн., та скасувати вказане рішення.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів