Справа № 500/7350/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7350/21

04 січня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зборівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Зборівської міської ради, у якому просить:

визнати незаконним та скасувати рішення Зборівської міської ради від 27.08.2021 № 2641 в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй у власність, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :01:001:0884, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Зарудянська сільська рада;

зобов`язати Зборівську міську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :01:001:0884, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Зарудянська сільська рада.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 20.11.2020 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Зарудянської сільської ради. ФОП ОСОБА_2 за замовленням ОСОБА_1 розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :01:001:0884. У подальшому земельна ділянка з державної власності була передана у комунальну власність Зборівської об`єднаної територіальної громади.

Позивач двічі зверталася до Зборівської міської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, проте за результатами розгляду першої заяви рішення не було прийняте, а при розгляді повторно поданої заяви відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою. Відмова Зборівської міської ради мотивована тим, що з метою активізації інвестиційного потенціалу на території Зборівської громади, прозорого та ефективного використання земель комунальної власності, забезпечення виконання бюджету громади, дана земельна ділянка виставлена на продаж права оренди на земельних торгах (аукціоні).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на положення Земельного кодексу України (далі ЗК України) та вказує, що Зборівська міська рада знала ще в квітні 2021 року про те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Зарудянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, та нею виготовлена відповідна документація із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0884, проте в порушення вимог статей 81, 116, 118, 121, 122 ЗК України відмовила у наданні такої земельної ділянки у власність.

Вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним, а враховуючи, що уповноважений орган розглянув клопотання заявника та відмовив у ньому, тому належним способом захисту буде зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Ухвалою суду від 02.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

17.11.2021 у строк, встановлений судом, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.36-37). Відповідач заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що, розглянувши заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, Зборівською міською радою було підготовлено та винесено на розгляд сесії проект рішення від 23.04.2021 №1250 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», проте цей проект не набрав відповідну кількість голосів для позитивного рішення. У подальшому Зборівською міською радою було підготовлено проект рішення «Про продаж на земельних торгах права оренди на земельну ділянку площею 2,0000 га за межами населеного пункту с. Заруддя Зборівського району Тернопільської області» та винесено на розгляд сесії 23.07.2021. Цей проект підтримали більшість депутатів Зборівської міської ради та, відповідно, було прийнято рішення № 2413 від 23.07.2021 «Про продаж на земельних торгах права оренди на земельну ділянку площею 2,0000 га за межами с. Заруддя на території Зборівської міської ради».

При розгляді повторно поданої ОСОБА_1 заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства Зборівська міська рада 27.08.2021 прийняла рішення відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної у зв`язку з тим, що рішенням від 23.07.2021 № 2413 ця земельна ділянка виставлена для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні).

Відповідач просив відмовити у позові повністю.

24.11.2021 надійшла відповідь на відзив. Представник позивача у цій заяві по суті звертає увагу на те, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :01:001:0884 була сформована ще в 2020 році на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 . Зборівська міська рада, знаючи, що на вказану земельну ділянку ще в грудні 2020 року була виготовлена позивачем відповідна документація із землеустрою, на підставі якої вже сформована земельна ділянка та присвоєно кадастровий номер, приймає суперечливе рішення № 2413 від 23.07.2021. Також представником позивача поставлено під сумнів повноваження Зборівської міської ради щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, оскільки вона фактично їй не належала, бо перебувала в складі земель Зарудянської сільської ради.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 26.11.2020 № 19-5854/14-20-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Зарудянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області (а.с.14 зворот).

На замовлення позивача ФОП ОСОБА_2 розроблений проект землеустрою, на підставі якого була сформована земельна ділянка площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:001:0884 (а.с.10-25).

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до Зборівської міської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0884.

Розглянувши цю заяву позивача, Зборівською міською радою підготовлено та винесено на розгляд сесії проект рішення від 23.04.2021 №1250 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», проте цей проект не набрав відповідну кількість голосів для позитивного рішення. Результати головування такі: за - 1, проти - 0, утрималися - 6, не голосували - 16, відсутні - 4 (а.с.38-39).

ОСОБА_1 повторно звернулася з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки. Відповідачем за результатами розгляду заяви прийнято рішення від 27.08.2021 №2641 про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :01:001:0884, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Зборівський район, Зарудянська сільська рада, у зв`язку з тим, що рішенням чотирнадцятої сесії Зборівської міської ради від 23.07.2021 № 2413 ця земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0884, загальною площею 2,0000 га, з метою активізації інвестиційного потенціалу на території Зборівської громади, прозорого та ефективного використання земель комунальної власності, забезпечення наповнення бюджету громади, враховуючи відсутність діючих капітальних будівель і споруд, керуючись статтею 12 ЗК України, статтями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виставлена для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) (а.с.41).

Також судом встановлено, що Зборівською міською радою 23.07.2021 прийнято рішення №2413 «Про продаж на земельних торгах права оренди на земельну ділянку площею 2,0000 га, за межами населеного пункту с. Заруддя Зборівського району Тернопільської області». Зі змісту рішення міської ради вбачається, що, заслухавши інформацію старости сіл Заруддя, Коршилів, Озерянка, Травотолоки та Лавриківці Гудими В.П. про продаж на земельних торгах (аукціоні) права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту с. Заруддя Зборівського району Тернопільської області, керуючись статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтями 12, 124, 127, 134-139 ЗК України, Зборівська міська рада вирішила: продати на земельних торгах (аукціоні) право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:0884, яка розташована за межами населеного пункту с. Заруддя, Зборівського району Тернопільської області, терміном на 7 (сім) років; затвердити стартовий розмір річної орендної плати земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:0884, за межами населеного пункту села Заруддя на території Зборівської міської ради в розмірі 562,36 грн, що становить 12% відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; крок аукціону в розмірі 1,0 % від стартового розміру річної орендної плати земельної ділянки в сумі 5,62 грн; затвердити умови договору оренди земельної ділянки сільськогоспо дарського призначення площею 2,0000 га кадастровий номер :01:001:0884, за межами населеного пункту села Заруддя на території Зборівської міської ради (а.с.40).

Не погодившись з відмовою Зборівської міської ради у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність, оформленою рішенням ради від 27.08.2021 №2641, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 3 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Відповідно до пункту «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За змістом пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 ЗК України.

В силу положень частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV).

Відповідно до статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

За нормами частини першої статті 50 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

Суд зазначає, що за змістом статті 30 Закону № 858-IV погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

До 26.05.2021 діяла редакція ЗК України, яка передбачала, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина шоста статті 186 ЗК України).

При цьому відповідно до частини сімнадцятої статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Частина перша статті 186-1 ЗК України передбачала, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом частини шостої статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-IX від 28.04.2021, чинного з 27.05.2021 статтю 186-1 ЗК України виключено, а статтю 186 «Погодження і затвердження документації із землеустрою» викладено в новій редакції.

Проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (пункт 6 частини другої статті 186 ЗК України).

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим (частина шоста статті 186 ЗК України).

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (частина сьома статті 186 ЗК України).

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження (частина дев`ята статті 186 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, надання земельних ділянок, залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави.

У цій справі рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 приймалося Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області у 2020 році.

В подальшому на виконання Указу Президента України від 15.10.2020 № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), територіальні органи Держгеокадастру були зобов`язані забезпечити передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, у тому числі щодо яких надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, за умови, якщо до 15 грудня 2020 року документацію із землеустрою не подано на затвердження до територіального органу Держгеокадастру.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2021 № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» регламентовано передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад.

Враховуючи наведені положення нормативно-правових актів, що регулювали питання передачі земельних ділянок з державної власності у комунальну, спірна земельна ділянка була передана Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області Зборівській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність, що не заперечується сторонами.

Крім того, 27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ. Згідно із пунктом 24 розділу Х ЗК України (у редакції Закону №1423-IX) з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. <…>

Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

У спірному випадку дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу був наданий до 27.05.2021, такий дозвіл є чинним. І на час звернення позивача до Зборівської міської ради, саме до повноважень такого органу місцевого самоврядування належало вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :01:001:0884, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Зарудянська сільська рада.

Розглянувши першу заяву ОСОБА_1 , Зборівська міська рада рішення про затвердження проекту землеустрою не прийняла через відсутність голосів депутатів за прийняття такого рішення, фактично через їх бездіяльність у прийнятті такого рішення, адже 16 депутатів не голосували, а 6 утрималася при голосуванні (загальний склад ради 27 депутатів).

У подальшому на пленарному засіданні 23.07.2021 відповідач приймає рішення про продаж на земельних торгах права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0884, що стало підставою для прийняття 27.08.2021 рішення про відмову позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність.

Хоч у цій справі дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку вже було надано позивачу, проте міська рада на це не зважає та фактично пропонує оренду земельної ділянки через земельні торги іншим особам.

Суд зауважує, що аналізуючи приписи статті 136 ЗК України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, слід прийти до висновку, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. Проте у спірному випадку мова йде про підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, коли дозвіл надано особі у встановленому порядку.

Також суд ураховує висновок, сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 по справі № 688/2908/16-ц про те, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Разом з тим, суд не може не взяти до уваги загальний підхід до вирішення земельних питань, який був сформульований Великою Палатою Верховного Суду у цій же постанові від 29.09.2020 по справі № 688/2908/16-ц та стосувався різного підходу щодо вирішення спорів у справах про визнання незаконними актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування про надання у власність (користування) земельних ділянок у ситуації, коли дозвіл на розроблення проєкту землеустрою на земельну ділянку надається кільком особам щодо однієї і тієї ж самої земельної ділянки.

Так Велика Палата Верховного Суду зауважує на таке:

« 37. <…> відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків по відношенню одна до одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб. Зокрема, недобросовісну поведінку може становити необґрунтоване припинення переговорів, пропозиція нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів (зокрема з метою зірвати укладення договору з третьою особою, наприклад з конкурентом недобросовісної сторони переговорів), нерозкриття необхідної контрагенту інформації тощо.

38. При цьому обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони.

39. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи.

40. З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.

41. Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.

42. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод».

Отже, застосовуючи запропонований Великою Палатою Верховного Суду правовий підхід до вирішення цього конкретного спору, насамперед необхідно встановити правомірність (добросовісність) поведінки обох сторін правовідносин.

Відповідач вперше розглянувши заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність бажаної земельної ділянки, 23.04.2021 рішення не прийняв ні про затвердження проекту землеустрою, ні щодо відмови у його затвердженні. При цьому на момент першого розгляду цього питання мови про те, що дана земельна ділянка буде передана та земельні торги для продажу права оренди на неї, не йшлося, що дає підстави для висновку, що відповідач почав підшуковувати підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки позивачу. І в подальшому 23.07.2021 перед розглядом питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , прийняв рішення про включення права оренди на цю земельну ділянку на земельні торги.

За таких обставин можна зробити висновок, що відповідач, отримавши інформацію, що Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою і такий дозвіл реалізовано, відповідний проект розроблено, почав створювати перешкоди у наданні цієї земельної ділянки у власність позивачу, спочатку зволікаючи з прийняттям рішення за заявою ОСОБА_1 та допускаючи бездіяльність у вигляді неприйняття рішення на пленарному засіданні 23.04.2021, а потім через прийняття рішення 23.07.2021 про включення права оренди на цю земельну ділянку на земельні торги.

При цьому позивач, отримавши дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не зволікаючи розробила та погодила у встановленому законом порядку документацію із землеустрою, чим продемонструвала намір отримати у власність бажану земельну ділянку, діяла добросовісно. Зазначені обставини свідчать про активну позицію позивача щодо узаконення права власності на спірну земельну ділянку.

Також суд зауважує, що позивач, отримавши рішення уповноваженого органу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, мав усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням щодо оформлення бажаної земельної ділянки у власність.

При розгляді цієї справи, суд враховує, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Відповідно правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

За встановлених у цій справі обставин, суд приходить до висновку, що прийняття рішення про продаж на земельних торгах права оренди на земельну ділянку, щодо якої попередньо уповноваженим органом надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою і такий проект розроблено та подано на затвердження власнику, порушує права зацікавленої особи, яка діяла добросовісно, на отримання земельної ділянки у власність.

Суд погоджується з тим, що положеннями Земельного кодексу України міська рада наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності, у тому числі через включення окремих земельних ділянок до переліку земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) з метою активізації інвестиційного потенціалу на території Зборівської громади, ефективного та прозорого використання земель комунальної власності, забезпечення наповнення бюджету громаду.

Але при цьому міська рада має враховувати, що відповідно до частини третьої статті 134 ЗК України (в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин) земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 - 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з частиною першою статті 121 ЗК України, серед іншого, визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З огляду на такі положення законодавства, суд зазначає, що відповідач має діяти у межах повноважень органів місцевого самоврядування у сфері розпорядження землями комунальної власності та має можливість вирішувати питання доцільності продажу земельної ділянки на земельному аукціоні, проте не щодо тієї земельної ділянки, стосовно якої вже надано у встановленому законом порядку уповноваженим органом дозвіл на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність, проект виготовлено та погоджено і подано до міської ради на затвердження.

Така позиція суду відповідає та узгоджується з висновками Великої Палати Верховного суду у подібних правовідносинах, викладеними у постанові від 06.02.2019 у справі № 346/2888/16-а, у яких Верховний Суд звернув увагу на положення частини третьої статті 134 ЗК України про те, що земельні торги не проводяться, зокрема у разі використання права громадян на безоплатну передачу їм земельних ділянок з комунальної власності. А також правовим висновкам, викладених у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.10.2021 у справі №240/8547/19 (адміністративне провадження № К/9901/35613/19).

Також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц зазначено, що відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до пунктів «б», «ґ» статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

За наведеного правового регулювання питання передачі земельних ділянок у власність громадянам, та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд зазначає, що неприйняття рішення Зборівською міською радою 23.04.2021 за заявою позивача, а в подальшому створення умов для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її передачі у власність, порушує право особи на реалізацію права на безоплатне отримання земельної ділянки.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно.

Відтак, оскаржуване рішення Зборівської міської ради від 27.08.2021 № 2641 в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :01:001:0884, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Зарудянська сільська рада (пункт 1 рішення), слід визнати протиправним та скасувати (а не незаконним, як просить позивач). Саме такий спосіб захисту відповідає положенням пункту 2 частини першої статті 5 та пункту 2 частини другої статті 245 КАС України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, то суд зазначає таке.

У постанові від 11.02.2021 у справі № 814/2458/16 Верховний Суд аналізував застосування пункту 4 частини другої статті 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов:

1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача;

2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача;

3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів;

4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на вищезазначені висновки, суд при вирішенні спору, та задля застосування пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, має установити наявність усіх умов.

Перевіряючи наявність цих умов, суд констатує про наявне порушення прав позивача щодо протиправної відмови у затвердженні проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Обставини справи свідчать, що відповідач спочатку ухилявся від належного розгляду заяви позивача з прийняттям рішення по суті звернення, а потім підшуковував підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Разом з тим, суд вважає, що не може підміняти собою орган місцевого самоврядування та надавати оцінку тим обставинам, які не були досліджені цим суб`єктом владних повноважень, а саме в частині дотримання умов, визначених законом для прийняття рішення, зокрема, питанню форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів до міської ради.

Суд бере до уваги, що на час звернення повторно ОСОБА_1 до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою у Закон України «Про землеустрій», Земельний кодекс України було внесено зміни, а частину восьму статті 118 та статтю 186-1 ЗК України виключено на підставі Закону №1423-ІХ від 28.04.2021.

При цьому, відповідно до частин дев`ятої статті 118 ЗК України (в діючій редакції) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Повноваження міської ради щодо питань, які виникають з приводу земельних відносин визначено в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», в частині першій статті 26 якої передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади. На адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде прийняття рішення про зобов`язання Зборівську міську раду повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 2,0000 га, за кадастровим номером :01:001:0884, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Зарудянська сільська рада, і за результатами розгляду цієї заяви прийняти рішення відповідно до чинного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідач не довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 908,00 грн, сплачений позивачем відповідно до квитанції №ПН2779068 від 28.10.2021 (а.с.27).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Зборівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Зборівської міської ради від 27 серпня 2021 року № 2641 в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :01:001:0884, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Зарудянська сільська рада.

Зобов`язати Зборівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :01:001:0884, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Зарудянська сільська рада, і за результатами розгляду цієї заяви прийняти рішення відповідно до чинного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зборівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Зборівська міська рада (вулиця Б.Хмельницького, 13, місто Зборів, Тернопільська область, 47201, ідентифікаційний код в ).

Повний текст рішення складено та підписано 04 січня 2022 року.

Суддя Чепенюк О.В.