Справа № 380/13001/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Стецишин П.Д.,

з участю представника позивача Хрущ Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Департамент патрульної поліції (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду у розмірі 676 388 грн 27 к.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 , під час проходження служби в управлінні патрульної поліції у Львівській області вчинив ДТП, внаслідок якого було пошкоджено службовий автомобіль. Внаслідок винних протиправних дій ОСОБА_1 завдано Департаменту патрульної поліції було матеріальну шкоду у розмірі 676 388 грн 27 к., яку просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 05.08.2021 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Вимоги ухвали позивачем виконано.

На виконання вимог частини третьої статті 171 КАС України, суд звертався до відділу реєстрації та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Відповідно до наданих відділом відомостей, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрованим по АДРЕСА_1 та знявся з реєстрації 01.08.2019.

Відомості про подальше місце реєстрації відсутні.

Ухвалою від 30.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Водночас, на виконання вимог частини сьомої статті 171 КАС України виклик відповідача здійснено у відповідності до частини першої статті 130 КАС України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 06.09.2021, яке містило копію ухвали від 30.08.2021.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 03.08.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 21.09.2021.

Судове засідання, призначене на 21.09.2021, відкладено у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному на 20.10.2021.

Судове засідання, призначене на 20.10.2021, відкладено за клопотанням представника позивача на 03.11.2021.

Судові засідання, призначені на 03.11.2021 та 06.12.2021, відкладено у зв`язку із запровадженням у Львівському окружному адміністративному суді протиепідеміологічних заходів, спрямованих на попередження розповсюдження вірусного захворювання на COVID-19 на 06.12.2021 та 21.12.2021.

Надіслані рекомендованою кореспонденцією судові повістки про виклик до суду за останньою відомою адресою місця реєстрації відповідача, повернулася з відміткою поштового відділення на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

На виконання вимог частини першої статті 130 КАС України виклик відповідача повторно здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 з 05.08.2019 до 07.09.2020 проходив службу в управлінні патрульної поліції у Львівській області, звідки його було» звільнено зі служби відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вказане підтверджується витягами з наказів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «Про особовий склад» №585 о/с від 01.08.2019 та № 646 о/с від 01.09.2021.

Департаментом патрульної поліції проведено службове розслідування, призначене з метою встановлення причин та обставин завдання шкоди, її розміру та винних осіб, внаслідок пошкодження 25.02.2020 службового автомобіля Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , який перебував під керуванням поліцейського взводу №2 роти №3 батальйону № управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

Висновок за результатами службового розслідування 09.06.2020 затверджено начальником Департаменту патрульної поліції Є. Жуковим, відповідно до якого вирішення питання про притягнення рядового поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності відкладено до прийняття Радехівським районним судом Львівської області рішення за результатами розгляду адміністративної справи за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

З висновку службового розслідування встановлено, що 25.02.2020 в м. Ужгород по вул. Минайській, 2, рядовий поліції ОСОБА_1 , керуючи службовим автомобілем Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення з припаркованим на узбіччі транспортним засобом марки «Deawoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 .

Департамент патрульної поліції є власником спеціалізованого легкового оперативного автомобіля марки «CКС MOU-04МП» виготовленого на базі «Mitsubishi Outlander», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4

Згідно з висновком експертного дослідження, проведеного Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром MBС України № 16/1/16 від 04.05.2020, вартість відновлюваного ремонту спеціалізованого легкового оперативного автомобіля марки «CКС MOU-04МП» виготовленого на базі «Mitsubishi Outlander», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату ДТП 25.02.2020, становила 649 088 грн 40 к. Вартість матеріального збитку, завданого власникові цього спеціалізованого легкового оперативного автомобіля станом на дату ДТП 25.02.2020, становила 382 904 грн 28 к.

Відповідно до висновку службового розслідування від 09.06.2020, під час огляду технічних засобів патрульного автомобіля Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , який було доставлено після ДТП, виявлено пошкодження автомобільного відеореєстратора №74 (номенклатурний номер НОМЕР_5 , вартість якого згідно до акту внутрішнього переміщення основних засобів від 05.03.2019 №420 складає 27 299, 87 грн.

Згідно з актом оцінки технічного стану №ВО134396 від 22.07.2021, складеного АСЦ «Росан-Сервіс» за результатами діагностики пристрою Teswell Tech TS-910AWX-AND-1080P, серійний номер 74, виявлено пошкодження корпусу, матриці та плати дисплею, пошкодження основної плати, дефекти оптичного блоку камери, несправність носія інформації, на підставі яких сформовано висновок про неможливість подальшого використання відеореєстратора Teswell Tech TS-910AWX-AND-1080P, серійний номер 74 .

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 24.07.2020 у справі №465/1366/20, яка набрала законної сили 04.08.2020, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення провадженні у справі відносно ОСОБА_1 закрито.

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 25.02.2020 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджено належними та допустимими наявними у матеріалах доказами:

- протоколом серії ДПР18 №370812 від 25.02.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 25.02.2020 року о 05 годині 20 хвилини, в м. Ужгород, по вул. Минайській, 2, рухаючись в напрямку пр. Свободи, не обрав безпечну швидкість, не був уважний, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із стоячим на узбіччі транспортним засобом марки «Deawoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказане є порушенням п. 2.3 (б), 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП;

- схемою місця ДТП від 25.02.2020;

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 25.02.2020, який є власником пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу марки «Deawoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 ;

- висновком результатів медичного огляду ОСОБА_1 КНП «Закарпатський ОМЦПЗ та МЗ» Закарпатської обласної ради від 25.02.2020, з якого вбачається, що такий перебував в стані алкогольного сп`яніння.

З пояснення Департаменту патрульної поліції, наданого 25.02.2020 Страховій компанії «Омега», щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.02.2020 в м. Ужгород, по вул. Минайській, 2, судом встановлено, що ДТП сталося з участю транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 на підставі наказу ДПП №97 від 10.02.2020.

Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 шкоди, спричиненої ним під час проходження служби в поліції.

При вирішення справи суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені положеннями Закон України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

На підставі пункту 2 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 частини першої статті 3 КАС України встановлено, що публічною службою є, зокрема інша державна служба, якою є служба в поліції.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори з приводу прийняття громадян на іншу державну службу, її проходження та звільнення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Даний спір стосується відшкодування збитків, спричинених Департаменту патрульної поліції відповідачем під час здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків, спричинених джерелом підвищеної небезпеки.

У відповідності до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 у справі № 825/730/16, спір про стягнення з відповідача збитків, спричинених ним державі під час проходження військової служби, заявлений після припинення військової служби, є публічно-правовим спором та підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини повязані із проходженням публічної служби.

Як встановлено судом, постановою Радехівського районного суду Львівської області від 24.07.2020 у справі №465/1366/20, яка набрала законної сили 04.08.2020, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Вказаною постановою на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №370812 від 25.02.2020 встановлено, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 24.07.2020 у справі №465/1366/20 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Види відповідальності поліцейських встановлено статтею 19 Закону №580-VIII, відповідно до частини першої якої у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів Україні від 29.07.1991 № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, пунктом 23 якого встановлено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно до частини третьої статті 22 ЦК України битки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Відповідно до висновку експертного дослідження Львівського НДЕКЦ MBС України № 16/1/16 від 04.05.2020, вартість відновлюваного ремонту спеціалізованого легкового оперативного автомобіля марки «CКС MOU-04МП», виготовленого на базі «Mitsubishi Outlander», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату ДТП 25.02.2020, становила 649 088 грн 40 к., вартість матеріального збитку -382 904 грн 28 к.

Як видно з висновку службового розслідування від 09.06.2020, під час ДТП 25.02.2020 виявлено пошкодження автомобільного відеореєстратора №74 (номенклатурний номер НОМЕР_5 , вартість якого згідно до акту внутрішнього переміщення основних засобів від 05.03.2019 №420 складає 27 299, 87 грн.

Таким чином, загальна вартість шкоди, завданої ОСОБА_1 дорожньо-транспортною пригодою, вина у вчиненні якої встановлена постановою Радехівського районного суду Львівської області від 24.07.2020 у справі №465/1366/20, становить 676 388,27 грн.

У Законі № 580-VIII відсутня норма щодо матеріальної відповідальності поліцейських, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної поліцейським при виконанні ним службових обов`язків.

За загальним правилом, під час вирішення справ даної категорії справ пріоритетними є норми спеціальних законів. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на поліцейського, як на працівника, поширюється трудове право, отже, при вирішенні даного спору слід керуватись загальними нормами, якими, в даному випадку, є положення Кодексу законів про працю України(далі - КЗпП України), що врегульовують питання відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до абзацу 1 та 2 статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Випадки повної матеріальної відповідальності визначені статтею 134 КЗпП України, згідно якої відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків;

8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

З аналізу зазначених норм трудового законодавства видно, що працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, яка визначається у розмірі дійсної прямої шкоди, що не перевищує середнього заробітку працівника, а матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у статті 134 КЗпП України.

Як встановлено постановою Радехівського районного суду Львівської області від 24.07.2020 у справі №465/1366/20, яка набрала законної сили 04.08.2020, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Вказане свідчить про наявність передбаченої статтею 134 КЗпП України підстави для відшкодування відповідачем повного розміру спричиненої ним шкоди.

З огляду на викладене в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) до ОСОБА_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про стягнення коштів, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) завдану шкоду в розмірі 676 388 (шістсот сімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім) грн 27 к.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31 грудня 2021 року.

Суддя О.П. Хома