Справа № 607/10766/21
Суддя: Дуда О. О.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 Справа №607/10766/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дуди О.О.

за участю секретаря Сагайдак М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №993337 від 10 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 №993337 від 10 червня 2021 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 червня 2021 року, поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО 18 № 993337. Як вбачається із даної постанови, ніби то ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи транспортним засобом Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_1 , 10.06.2021 року 16 год. 59 хв. на автомобільній дорозі М-12 Стрий - Знам`янка 172 км 300 м водій рухався у населеному пункті с. Романове Село зі швидкістю 84 км/год. при дозволеній 50 км/год. Швидкість вимірюється радаром TruCam LTI 20/20 №000764, а також під час перевірки документів водій не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом чим порушив п. 12.9 б та 2.1. а Правил дорожнього руху. На підставі цього працівником поліції було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП та постановив застосувати до адміністративне стягнення штаф у розмірі 3 400 грн. Вважає дану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО 18 №993337 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії працівника поліції при її винесені є протиправними, виходячи з наступного. ОСОБА_1 є громадянкою Сполучених Штатів Америки і 01.06.2021 року в Україну на тимчасовий період у строк до 02 серпня 2021 року. Та 10.06.2021 року близько 16 год. 59 хв. на автомобільній дорозі М-12 Стрий - Знам`янка 172 км 300 м рухалася у населеному пункті с. Романове Село. При зупинці працівником поліції пред`явила на його вимогу посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане в штаті Конектикут США, а також документ, який має назву "International Driving Permit", що дослівно в перекладі "Міжнародне посвідчення водія". Однак, Відповідач зазначив, що цього недостатньо, і наполягав на тому, що повинна також мати посвідчення водія українського зразка, та внаслідок чого виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП України. Виходячи із того, що на вимогу працівників поліції було надано посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане в штаті Конектикут США, а також документ, який має назву "International Driving Permit", що дослівно в перекладі "Міжнародне посвідчення водія". А також враховуючи наступне, що відповідно до п.30 Постанови Кабінету міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511 «Про внесення змін до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», Особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія або посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року (995_ 041). записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту. Особам, які тимчасово перебувають на території України, обмін їх посвідчень водія на українське посвідчення водія, а також видача їм українських посвідчень водія замість утраченого у зв`язку з крадіжкою, стихійним лихом, іншими непередбачуваними обставинами посвідчення водія іноземної держави не проводиться. Окрім того, згідно документу, який має назву "International Driving Permit", що дослівно в перекладі "Міжнародне посвідчення водія" зазначено, що вказане посвідчення водія в Україні визнається незважаючи на те, що Україна не є членом конвенції 1949 року. Отже, так як вона тимчасово перебуває на території України та є громадянкою Сполучених Штатів Америки, відтак її право керування транспортним засобом може підтверджуватися за допомогою водійського посвідчення, яке видане у Конектикуті. Сполучені Штати Америки. З урахуванням зазначеного, вважає, що підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП України є необгунтованими та поспішними, а така відповідальність до неї могла б застосовуватись виключно у разі якщо б перевищила строк тимчасового проживання на території України, у зв`язку з чим мала б обміняти своє водійське посвідчення на національне. Натомість, Відповідачем безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП України. За вказаних обставин, докази її вини у керуванні транспортним засобом без посвідчення водія, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, не наведено жодного доказу, на підставі якого можна було б беззаперечно встановити, що вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП то із вказаним вище фактом погоджується та свою вину у вчиненні правопорушення, визнає, щиро розкаюється та просить звільнити від адміністративної відповідальності в порядку статті 22 КУпАП.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві, просить задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав письмовий відзив на позов, згідно якого вказав, що Під час несення служби на 172 км автодороги М-12 «Стрий - Знам`янка» працівниками поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000764) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу марки NISSAN ROGUE з номерним знаком НОМЕР_3 , рухався зі швидкістю 84 (вісімдесят чотири) км/год, при дозволеній 50 (п`ятдесят) км/год, чим порушив п. 12.9 (б) ПДР України. Після цього на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським було подано сигнал про зупинку транспортного засобу. Поліцейський підійшов до водія, яким виявилася ОСОБА_1 1996 р.н., належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9 (б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. До матеріалів справи в якості доказу долучає фотознімок, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, водій якого перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. У відповідності до п. 12.9 б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил. Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Загальне обмеження швидкості 50 км/год стосується населених пунктів, позначених дорожніх знаком 5.45 «Початок населеного пункту». Дія цього обмеження скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». Слід зауважити, що загальні обмеження швидкості в населеному пункті не перериваються після перехресть і діють на всіх вулицях населеного пункту. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає географічні координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Відповідно до листа-роз`яснення Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16.06.2010 № 4/4-2327 (копія додається) виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму цифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. Позивач просить закрити провадження у справі відносно неї з приводу накладення стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у зв`язку з малозначністю, що дає підстави до застосування ч.1 ст.78 КАС України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Керуючись ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. З урахуванням вищевказаних правових норм, можна зробити висновок, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення. Крім того, ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачена така підстава, як закриття провадження у зв`язку із звільненням від адміністративної відповідальності через малозначність правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

З постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №993337 від 10.06.2021 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_1 , 10.06.2021 року 16 год. 59 хв. на автомобільній дорозі М-12 Стрий - Знам`янка 172 км 300 м рухався у населеному пункті с. Романове Село зі швидкістю 84 км/год. при дозволеній 50 км/год. Швидкість вимірюється радаром TruCam LTI 20/20 № 000764, а також під час перевірки документів водій не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом чим порушив п. 12.9 б та 2.1 а Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 та ч.2 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 грн.

Згідно п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 3) ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивачем долучено до позовної заяви копії посвідчення водія № НОМЕР_2 , видане в штаті Конектикут, США, разом із перекладом, «Міжнародного посвідчення водія» - "International Driving Permit", які були пред`явлені працівнику поліції після зупинки ним транспортного засобу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, відповідачем не спростовано наведені доводи позивача про те, що позивач керував транспортним засобом як особа, яка має права керування таким транспортним засобом згідно посвідчення водія № НОМЕР_2 , виданого в штаті Конектикут, США, та копії «Міжнародного посвідчення водія» - "International Driving Permit".

Відтак, постанову ДПО18 №993337 від 10.06.2021 року у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП слід скасувати та закрити провадження у справі у цій частині.

Щодо позовних вимог у частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, то позивач визнає вину у вчиненні цього правопорушення та просить звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Водночас, згідно ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, застосування ст.22 КУпАП за наслідками розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення нормами КУпАП не передбачено, тому у задоволенні вимог у цій частині слід відмовити.

Також, з огляду на наведене, враховуючи, що санкцією ч.2 ст.126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, санкцією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а оскаржувана постанова у частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню, суд приходить до висновку, що слід змінити стягнення за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 №993337 від 10.06.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, зменшивши стягнення у виді штрафу з 3400грн. до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340грн., тобто у межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 5, 9, 77, 99, 241-243, 250, 255, 257, 271, 286, 297, п.п. 15.5 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, ст.ст. 33, 122, 126, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області (46003, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 №993337 від 10.06.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. - задовольнити частково.

Постанову ДПО18 №993337 від 10.06.2021 року - скасувати у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі у цій частині.

Змінити стягнення за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 №993337 від 10.06.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, зменшивши стягнення у виді штрафу у розмірі 3400грн. до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340грн., тобто у межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Головуючий суддя Дуда О.О.