Справа № 420/20603/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2021 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ до Одеської митниці Держмитслужби, у якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Дермитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000084/1 від 29.04.2021 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 26 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Неткані захисні матеріали» та компанією «Фіалан (Шанхай) Імпорт енд Експорт Ко. Лтд» укладено Контракт №26/10-20 на постачання товарів.

За цим контрактом ТОВ «Неткані захисні матеріали» придбало у компанії «Фіалан (Шанхай) Імпорт енд Експорт Ко. Лтд» товар - поліпропілен Z-1500, вагою 12 600 кг по ціні 1,15 доларів США за 1 кг на суму 14 490 (чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто) доларів США, а також пропілен Electric masterbatch GM01, вагою 400 кг по ціні 2,30 доларів США за 1 кг на суму 920 (дев`ятсот двадцять) доларів США. Всього придбано Товару на 15 410 (п`ятнадцять тисяч чотириста десять) доларів США.

Зазначений Товар був доставлений на митну територію України, про що представником позивача подана до Одеської митниці Держмитслужби електронна митна декларація форми МД-2 для митного оформлення Товару.

Однак, 29 квітня 2021 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000084/l, в якому вказано скориговану вартість Товару - поліпропілен Z-1500 до суми 20 034 (двадцять тисяч тридцять чотири) долари США.

В рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем вказано, що подані документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000084/1 від 29.04.2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач зазначив, що митну вартість Товару, що вказана у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої декларації подано зовнішньоекономічний контракт від 26.10.2020 р. року №20/10-20, інвойс №FS20210115 від 15.01.2021 р. року, платіжний документ від 02.04.2021 р. №4, висновки експерта «Одеський аукціонний центр» від 28.04.2021 р. №20-108/04-2021, де вказано, що ринкова вартість заявленого до митного оформлення поліпропілену становить 1,10-1,15 доларів США за 1 кг та інші документи, якими підтверджуються заявлені відомості про митну вартість Товару за ціною договору та є достатніми для визначення митної вартості.

Позивач вказує, що відповідачем не наведено конкретних та чітких доводів (аргументів) з приводу того, що заявлені відомості про митну вартість Товару є неповними та/або недостовірними, а вибраний метод визначення митної вартості є неправильним.

Також позивач заперечує проти тверджень відповідача про наявність «розбіжностей» стосовно того, що згідно зовнішньоекономічного контракту №20/10-20 від 20.10.2020 року визначено поставку на умовах СFR Одеса, при цьому не надано відомостей про вартість страхування товару; товар має бути упакованим у звичайну комерційну тару, при цьому відомостей про вартість упаковки не надано.

В обґрунтування своїх доводів позивач наголосив на те, що на момент придбання товару поліпропілен вже був упакований підприємством-виробником, а тому у додатковому пакуванні потреби не було. За таких обставин вимоги відповідача про доведення вартості пакування товару є безпідставними.

Також позивач вказав, що за офіційними правилами тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС, термін CFR означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення. Відповідно до умов CFR як у продавця, так і у покупця немає зобов`язань щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін CFR передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару. Таким чином, якщо товар фактично не страхувався, про що декларантом було повідомлено відповідача, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

З наведених підстав позивач стверджує про необґрунтованість зауважень митного органу, внаслідок яких прийнято оскаржене рішення про коригування митної вартості імпортованого товару.

Крім того, щодо застосування Відповідачем іншого методу визначення митної вартості товарів позивач зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

23 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Одеської митниці - відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

По-перше, у відзиві зазначено, що наказом Державної митної служби України №460 від 19.10.2020 року «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворені територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України за переліком згідно з додатком, зокрема і Одеську митницю.

Наказом Державної митної служби У країни від 29.10.2020 року №489 затверджені положення про територіальні органи Держмитслужби, зокрема і Положення про Одеську митницю.

Наказом Державної митної служби України від 30.06.2021 №472 розпочато роботу митниць як відокремлених підрозділів Державної митної служби України з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року, в тому числі і Одеської митниці.

Таким чином, з 01.07.2021 року усі повноваження та функції Одеської митниці Держмитслужби (як юридичної особи, ), здійснює Одеська митниця (відокремлений підрозділ Державної митної служби України без статусу юридичної особи публічного права, код ЄДРПОУ ВП:44005631).

Враховуючи зазначені обставини, з 01.07.2021 року саме Одеська митниця (відокремлений підрозділ Державної митної служби України без статусу юридичної особи публічного права, код ЄДРПОУ ВП:44005631), як правонаступник всіх прав та обов`язків Одеської митниці Держмитслужби (як юридичної особи, ), має, як адміністративну процесуальну правоздатність так і адміністративну процесуальну дієздатність, тобто здійснює адміністративні процесуальні права та обов`язки.

По суті позовних вимог у відзиві відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару №1 « 1.Полімерні матеріали у первинних формах: Поліпропілен Polypropylene Z-1500 80-85%, без вмісту співполімерів та хімічної модифікації, у гранулах, білого кольору, з вмістом мінеральних добавок, розфасований в мішки по 25кг - 12600кг. Застосовується для виробництва нетканого матеріалу. Країна виробництва - CN Торговельна марка - DAWN Виробник -SHANDONG DAWN POLYMER CO.,LTD» подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію (МД) № UА500020/2021/014166 від 26.04.2021 року.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № UA500020/2021/014166 від 26.04.2021 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД.

Митна вартість товару заявлена за ціною договору товару, який імпортується.

Під час митного контролю програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UА500020/2021/014166 від 26.04.2021 року, виявлені розбіжності, а також, що ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відсутня інформація щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів; 2) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 3) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ не подані транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) у коносаменті від 11.02.2021 № YMLUM240165076 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAID», тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) згідно п. 1.7. Договору доручення від 10.11.2020 № 10/11-20 перелік товарів, умови доставки, умови страхування, а також інші умови доставки вказуються в додатковій угоді №1 до зазначеного договору, яка є його невід`ємною частиною, але зазначена додаткова угода до митного оформлення не надавалась.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, Правил заповнення декларації митної вартості, Одеською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Однак, як зазначає відповідач, декларантом не було підтверджено документально складові митної вартості, а також не спростовані раніше виявлені розбіжності. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані всі витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, стали підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Інші заяви по суті справи та/або клопотання учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ», , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата запису: 19.10.2020, номер запису: 000086332.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 13.99 Виробництво інших текстильних виробів, н. в. і. у. (основний).

26 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» (Покупець) та компанією «FIALAN (SHANGHAJ) IMPORT & EXPORT CO. LTD» (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №26/10-20 на постачання товарів, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, Продавець зобов`язується поставити товар, а Покупець придбати його. Загальна вартість Контракту складає суму усіх інвойсів (а.с. 17-20).

Умови поставки: СFR Odessa відповідно до «Інкотермс» 2010. Відвантаження товару здійснюється по кількості та цінам, вказаним в Інвойсі. Постачальник зобов`язаний надати Покупцю: інвойс (3 екз.) та пакувальний лист (1 шт.).

Умови оплати: за цінами та на умовах, вказаних в Інвойсі шляхом перерахування коштів на р/р Постачальника. Валюта долар США.

Упаковка та маркування: Постачальник пакує товар у звичайну комерційну тару, що забезпечує схоронність при транспортуванні. Постачальник відповідає за збитки внаслідок неналежного пакування товару.

До вказаного зовнішньоекономічного Контракту на поставку товару №26/10-20 від 26 жовтня 2020 року Сторонами договору укладено Додаткову угоду № 1 (а.с. 21-22), відповідно до якої Постачальник поставляє Покупцю протягом 2020-2021 рр. товар по цінам: поліпропілен Z-1500 1, 15 доларів США за 1 кг. Обсяг поставки 80 000 кг.

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник - компанією «FIALAN (SHANGHAJ) IMPORT & EXPORT CO. LTD» поставило Позивачу партію товару: поліпропілен Z-1500, вагою 12 600 кг по ціні 1,15 доларів США за 1 кг на суму 14 490 (чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто) доларів США, а також пропілен Electric masterbatch GM01, вагою 400 кг по ціні 2,30 доларів США за 1 кг на суму 920 (дев`ятсот двадцять) доларів США. Всього на 15 410 (п`ятнадцять тисяч чотириста десять) доларів США.

З метою митного оформлення постановленого товару, позивачем подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500020/2021/014166 від 26.04.2021 позивачем, згідно якої митна вартість товару була визначена за ціною договору.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації:

Зовнішньоекономічний договір (контракт) №26/10-20 від 26 жовтня 2020 року;

Рахунок-фактура (Інвойс) №FS20210115 від 15.01.2021 року;

Коносамент від 11.02.2021 № YMLUM240165076;

Договір доручення від 10.11.2020 № 10/11-20.

Проте, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом по товару №1.

Підставою сумнівів правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом зазначено те, що подані у поданих документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, які підтверджують митну вартість товарів. Зокрема, наведено наступні розбіжності:

1) відповідно до пп. «в «п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п. 5.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 26.10.2020 № 26/10-20 товар має бути упаковано у звичайну комерційну тару, яка забезпечить збереження продукції при транспортуванні, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

4) у коносаменті від 11.02.2021 року № YMLUM240165076 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAID», тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

5) згідно п. 1.7. Договору доручення від 10.11.2020 року № 10/11-20 перелік товарів, умови доставки, умови страхування, а також інші умови доставки вказуються в додатковій угоді №1 до зазначеного договору, яка є його невід`ємною частиною, але зазначена додаткова угода до митного оформлення не надавалась.

З огляду на вищевказані розбіжності, відсутність усіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товару, декларанту, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, було запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткові документи, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) копію митної декларації країни відправлення;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

7) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

8) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Листом від 29 квітня 2021 року №29/04_1 у відповідь на повідомлення митного органу щодо зауважень та надання додаткових документів, декларантом ТОВ «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» надані письмові пояснення до кожного пункту зауважень.

Щодо вартості упаковки, зазначено, що ризики пошкодження товару пов`язані з неналежною упаковкою товару накладені на продавця. Транспортна упаковка є невід`ємною частиною товару і її вартість включена у вартість кінцевого продукту.

Щодо витрат на страхування товару, зазначено, що згідно умов поставки ризики пов`язані зі страхування товару включені у вартість і покладені на продавця товару. Інформація щодо вище вказаних витрат продавцем товару покупцю не надана.

Щодо витрат на транспортування товару, зазначено, що згідно умов поставки ризики пов`язані з доставкою товару включені у вартість і покладені на продавця товару. Інформація щодо вище вказаних витрат продавцем товару покупцю не надана.

Щодо умов оплати фрахту зазначено, що фраза «FREIGHT PREPAID», зазначена в коносаменті, підтверджує той факт, що перевезення було сплачено продавцем при відправці товару. Продавцем не надавалися докази витрат, пов`язаних з оплатою фрахту. Тому підстави для включення вартості фрахту до митної вартості товару - відсутні.

Щодо додаткової угоди до Договору доручення від 10.11.2020 № 10/11-20, зазначено, що Договір доручення є стандартним для роботи ПП «Фіалан» з усіма клієнтами, проте не кожен клієнт в тому числі ТОВ «НЗМ» вважає за доцільне укладати додаткову угоду. За договором доручення від 10.11.2020 №10/11-20 додаткова угода №1 не укладалася.

У якості додаткових документів ТОВ «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» надано до митниці такі документи:

1) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-108/04-2021 від 28/04/2021р. (а.с. 34-35);

2) виписку з бухгалтерської документації;

3) Калькуляцію собівартості продукції (бухгалтерський облік) за березень 2021р. від 31/03/2021р.;

3) копію митної декларації країни відправлення №00126227 (з перекладом) від 09/02/2021р. (а.с. 27-28);

4) Додаткова угода №1 до Контракту №026/10-20 від 26.10.2020 р.;

Також надані документи що підтверджують виробничу діяльність:

1) Комерційна пропозиція;

2) Декларація №1 про відповідність медичних виробів Технічному регламенту;

3) Акт приймання передачі Обладнання №2 за договором оренди обладнання №01/11-2020 від 01.12.2020р.;

4) Сертифікат Q1M 804 018 С1;

Документи, щодо попередніх поставок:

1) Декларація UA500110/2020/018074 від 08.12.2020 р.;

2) Платіжне доручення №4 від 02.04.2021р. (а.с. 29).

У пояснення також зазначено, що Товариство спеціалізується на виробництві мельтблауну (нетканий матеріал, що використовується в виготовленні захисних масок) та захисних масок.

В рамках чинного з компанією FIALAN (SHANGHAI) IMPORT & EXPORT CO LTD зовнішньоекономічного контракту №26/10-20 Товариство отримує поліпропілен в гранулах, як сировину для власного виробництва. Ще з вересня 2020 роки була замовлена і зарезервована мінімальна партія поліпропілену в кількості 80 000кг. Частина цієї партії була отримана і оформлена в грудні місяці, декларація UA500110/2020/018074 від 08.12.2020, платіжне доручення №4 від 02.04.2021. Доставка наступної партії була запланована на січень 2021. В зв`язку з карантинними обмеженнями відправка затягнулася до лютого 2021 (а.с. 30-36).

Декларанту відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, - за ціною договору.

29 квітня 2021 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000084/1, відповідно до якого підставами прийняття вказаного рішення зазначено вищенаведені обставини стосовно розбіжностей у поданих документах та відсутністю усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (а.с. 10-11).

Рішенням Одеської митниці Держмитслужби № UA500020/2021/000084/1 від 29 квітня 2021 року митну вартість, заявленого до митного оформлення товару, було скориговано та обрано другорядний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Щодо послідовності обрання методу визначення митної вартості товарів, в рішенні зазначено, що митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО Інспектор ЄАІС Держмитслужби. В митному органі наявна інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ застосовано метод за ціною договору щодо ідентичних товарів.

З урахуванням опису та фізичних характеристик товару встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим і становить: по товару № 1 -1,59 дол. США/кг (МД від 09.03.2021 № иА100080/2021/583126), ніж заявлено декларантом (1,15 дол. США/кг);

Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару № 1 скореговано.

Однак, позивач не погоджується із таким коригуванням митної вартості товару, яке, на його думку, призвело до безпідставної надмірної сплати ним митних платежів, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Натомість, відповідач вважає обґрунтованим здійснене ним коригуванням митної вартості товару, внаслідок розбіжностей у документах, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, та неможливості застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору).

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - Митний кодекс, МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або, яка підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

При цьому, згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товару за основним методом ціною договору (контракту) - Зовнішньоекономічний контракт №26/10-20 від 26 жовтня 2020 року.

Судом встановлено, що підставою для висновків митного органу про недоведеність заявленої митної вартості товарів стали розбіжності у поданих документах.

З огляду на вищезазначені розбіжності, декларанту внесено вимогу щодо надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Декларант, надавши додаткові наявні у нього документи, вважав, що поданих ним документів достатньо для підтвердження митної вартості товару за основним методом ціною договору.

Що стосується витребування митним органом додаткових документів.

Як вже було зазначено, частина третя статті 53 Митного кодексу України передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Суд звертає увагу на положення частин 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом із цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач запропонував позивачу надати такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) копію митної декларації країни відправлення;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

7) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

8) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Листом від 29 квітня 2021 року №29/04_1 у відповідь на повідомлення митного органу щодо зауважень та надання додаткових документів, декларантом ТОВ «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» надані письмові пояснення до кожного пункту зауважень.

У якості додаткових документів ТОВ «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» надано до митниці такі документи:

1) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-108/04-2021 від 28/04/2021р. (а.с. 34-35);

2) виписку з бухгалтерської документації;

3) Калькуляцію собівартості продукції (бухгалтерський облік) за березень 2021р. від 31/03/2021р.;

3) копію митної декларації країни відправлення №00126227 (з перекладом) від 09/02/2021р. (а.с. 27-28);

4) Додаткова угода №1 до Контракту №026/10-20 від 26.10.2020 р.;

Також надані документи що підтверджують виробничу діяльність:

1) Комерційна пропозиція;

2) Декларація №1 про відповідність медичних виробів Технічному регламенту;

3) Акт приймання передачі Обладнання №2 за договором оренди обладнання №01/11-2020 від 01.12.2020р.;

4) Сертифікат Q1M 804 018 С1;

Документи, щодо попередніх поставок:

1) Декларація UA500110/2020/018074 від 08.12.2020 р.;

2) Платіжне доручення №4 від 02.04.2021р. (а.с. 29).

Однак, відповідач не врахував вказані пояснення, оскільки встановив у поданих документах розбіжності.

Проаналізувавши обґрунтованість сумнівів відповідача, відносно прийнятності заявленої декларантом ціни товару, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Як вже було зазначено, 26 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» (Покупець) та компанією «FIALAN (SHANGHAJ) IMPORT & EXPORT CO. LTD» (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №26/10-20 на постачання товарів, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, Продавець зобов`язується поставити товар, а Покупець придбати його. Загальна вартість Контракту складає суму усіх інвойсів (а.с. 17-20).

Умови поставки: СFR Odessa відповідно до «Інкотермс» 2010. Відвантаження товару здійснюється по кількості та цінам, вказаним в Інвойсі. Постачальник зобов`язаний надати Покупцю: інвойс (3 екз.) та пакувальний лист (1 шт.).

Умови оплати: за цінами та на умовах, вказаних в Інвойсі шляхом перерахування коштів на р/р Постачальника. Валюта долар США.

Упаковка та маркування: Постачальник пакує товар у звичайну комерційну тару, що забезпечує схоронність при транспортуванні. Постачальник відповідає за збитки внаслідок неналежного пакування товару.

До вказаного зовнішньоекономічного Контракту на поставку товару №26/10-20 від 26 жовтня 2020 року Сторонами договору укладено Додаткову угоду № 1 (а.с. 21-22), відповідно до якої Постачальник поставляє Покупцю протягом 2020-2021 рр. товар по цінам: поліпропілен Z-1500 1, 15 доларів США за 1 кг. Обсяг поставки 80 000 кг.

Щодо зауваження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

З приводу зазначеного порушення декларант у поясненнях до митного органу від 29 квітня 2021 року №29/04_1 пояснив, що ризики пошкодження товару пов`язані з неналежною упаковкою товару накладені на продавця. Транспортна упаковка є невід`ємною частиною товару та її вартість включена у вартість кінцевого продукту.

У свою чергу суд стосовно вказаного зауваження звертає увагу на наступні обставини справи та норми митного законодавства України.

Так, відповідно до пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої позивачем, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Судом встановлено, що питання упаковки та маркування товару врегульовані пунктом 5 Контракту №26/10-20.

Так, у пункті 5.1 зовнішньоекономічного Контракту №26/10-20 визначено умови упаковки та маркування, а саме передбачено, що Постачальник пакує товар у звичайну комерційну тару, що забезпечує схоронність при транспортуванні. Постачальник відповідає за збитки внаслідок неналежного пакування товару.

Отже, умовами зовнішньоекономічного контракту підтверджуються доводи позивача про те, що товар надійшов позивачу у безповоротній упаковці та її вартість входить у ціну товару.

Суд зазначає, що вказані товаросупровідні документи (зовнішньоекономічний контракт, інвойс та ін.) були надані відповідачу, відтак останній мав можливість встановити вищевказані обставини.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

Щодо зауваження з приводу відсутності у поданих до митного оформлення документах інформації про здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення.

З приводу зазначеного порушення декларант у поясненнях до митного органу від 29 квітня 2021 року №29/04_1 пояснив, що згідно умов поставки ризики пов`язані зі страхування товару включені у вартість і покладені на продавця товару. Інформація щодо вище вказаних витрат продавцем товару покупцю не надана.

У свою чергу суд стосовно вказаного зауваження звертає увагу на наступні обставини справи та норми митного законодавства України.

Відповідно до п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до умов контракту поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса Інкотермс 2010.

Відповідно до Інкотермс 2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), CFR (Cost and Freight) «Вартість і фрахт» означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов`язки щодо митного очищення товару для експорту.

Згідно трактування умов CFR Інкотермс 2010, серед обов`язків Продавця відсутній обов`язок за Договором страхування.

Водночас, й у Покупця відсутній обов`язок за Договором страхування.

Тобто, за умовами CFR Інкотермс 2010 у сторін договору відсутній обов`язок страхування товару. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися.

Отже, термін CFR передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару. Таким чином, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Таким чином, оскільки умови поставки за базисом СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» не передбачають обов`язку страхування товару, вимога про надання документів щодо страхування товару є безпідставною.

Щодо підтвердження витрат на транспортування товару.

Так, відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Тобто, надання транспортних (перевізні) документів вимагається тоді, коли за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Як вже було зазначено, товар поставлявся за базисом поставки СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010».

Поставка товару на умовах СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

Отже, витрати щодо перевезення товару до порту призначення несе Продавець та вони включаються до вартості товару.

Що стосується витрат від порту призначення, то декларантом було подано до митного органу Договір доручення №10/11-20 від 10 листопада 2020 року.

Судом встановлено, що 10 листопада 2020 року між ТОВ «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» та ПП «ФІАЛАН» укладено Договір доручення №10/11-20 на предмет надання послуг, пов`язаних із допоміжною діяльністю у сфері транспорту, а саме: транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також інші транспортно-експедиційні, консультаційні та посередницькі послуги (а.с. 23-26).

Що стосується зауваження про те, що у коносаменті від 11.02.2021 року №YMLUM240165076 зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAID», тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Поставка товару на умовах CFR (вартість і фрахт) зобов`язує продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення.

Таким чином, замовником експедиційних послуг (зокрема, морського фрахту), є постачальник, якому декларант (позивач) перерахував зазначену в поданих митному органі документах вартість товару за умови його доставки до морського порту України.

Тому інших витрат, пов`язаних з експедицією імпортованих товарів до порту призначення, декларант не здійснював, що повністю кореспондується з відомостями в наданих при митному оформленні документах.

За таких обставин, зауваження митного органу стосовно того, що до митного не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, є необґрунтованими.

Що стосується зауваження про те, що згідно п. 1.7. Договору доручення від 10.11.2020 року № 10/11-20 перелік товарів, умови доставки, умови страхування, а також інші умови доставки вказуються в додатковій угоді №1 до зазначеного договору, яка є його невід`ємною частиною, але зазначена додаткова угода до митного оформлення не надавалась.

Як вже було зазначено, ТОВ «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» укладено Договір доручення №10/11-20 від 10 листопада 2020 року з ПП «ФІАЛАН».

Предмет договору: надання послуг, пов`язаних із допоміжною діяльністю у сфері транспорту, а саме: транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також інші транспортно-експедиційні, консультаційні та посередницькі послуги (а.с. 23-26).

З приводу зазначеного порушення декларант у поясненнях до митного органу від 29 квітня 2021 року №29/04_1 пояснив, що Договір доручення є стандартним для роботи ПП «Фіалан» з усіма клієнтами, проте не кожен клієнт в тому числі ТОВ «НЗМ» вважає за доцільне укладати додаткову угоду. За договором доручення від 10.11.2020 №10/11-20 додаткова угода №1 не укладалася.

Суд відхиляє вказане зауваження митного органу, з огляду на таке.

Стаття 627 Цивільного кодексу України, гарантує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч.2, 3 ст.180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, законодавством не передбачено обов`язку для сторін договору укладати додаткові угоди до нього, а відповідач не має права втручатись у здійснення декларантом підприємницької діяльності.

Окрім того, суд зауважує, що перелік товарів, умови доставки, умови страхування, а також інші умови доставки, можуть бути узгоджені сторонами договору в інших документах, зокрема специфікації, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що Договір доручення від 10.11.2020 року № 10/11-20 є дійсним, зауваження відповідача щодо відсутності додаткової угоди, після того, як декларант повідомив про неукладання додаткової угоди, до Договору є безпідставними та не є чинником, пов`язаним з неможливістю визначення митної вартості товарів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що висловлені відповідачем зауваження щодо розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення придбаного позивачем на підставі зовнішньоекономічного контракту №26/10-20 від 26 жовтня 2020 року товару, не спростовують визначення митної вартості за першим методом - ціною контракту.

Щодо надання копії митної декларації країни відправлення, як додаткового документу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

З аналізу частин 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, зокрема, 7) копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, митна декларація країни відправлення є додатковим документом, що надається на додаткову вимогу митного органу за наявності у декларанта.

При цьому, суд звертає увагу, що митна декларація країни відправлення товару не є тим документом, який впливає на визначення митної вартості товару.

Натомість, у даному випадку позивач на витребування митного органу надав копію експортної декларації країни відправлення в перекладі на українську мову (а.с. 27-28).

Також позивачем було надано на витребування митного органу висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-108/04-2021 від 28/04/2021р. (а.с. 34-35); виписку з бухгалтерської документації; калькуляцію собівартості продукції (бухгалтерський облік) за березень 2021р. від 31/03/2021р.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд враховує, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою, розбіжностями у поданих документах для підтвердження заявленої митної вартості товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено тощо.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до положень чч. 6-7 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом із цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст. 57 Митного кодексу.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 статті 57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №26/10-20 від 26 жовтня 2020 року; Рахунок-фактура (Інвойс) №FS20210115 від 15.01.2021 року; Коносамент від 11.02.2021 № YMLUM240165076; Договір доручення від 10.11.2020 № 10/11-20; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-108/04-2021 від 28/04/2021р.; виписку з бухгалтерської документації; Калькуляцію собівартості продукції (бухгалтерський облік) за березень 2021р. від 31/03/2021р.; копію митної декларації країни відправлення №00126227 (з перекладом) від 09/02/2021р.; Додаткову угода №1 до Контракту №026/10-20 від 26.10.2020 р.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення, не заперечується сторонами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.

Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Спрацювання системи управління ризиками не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості товару, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

У своїх сталих правових позиціях Верховний Суд з приводу спірних правовідносин наголошує, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом, тощо.

Однак, таких доказів не міститься в матеріалах даної справи.

Проте саме на підставі наявної інформації баз даних АСМО та ЄАІС Митним органом встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, а саме: по товару № 1 -1,59 дол. США/кг (МД від 09.03.2021 № иА100080/2021/583126), ніж заявлено декларантом (1,15 дол. США/кг).

Відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надані. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, судом встановлено, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000084/1 від 29.04.2021 року прийняте відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Одеською митницею безпідставно здійснено коригування, заявленої декларантом митної вартості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши положення законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд вважає необхідним задовольнити адміністративний позов та скасувати спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000084/1 від 29.04.2021 року.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 8 ст. 139 КАС України, щодо зловживання позивачем процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2270, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000084/1 від 29 квітня 2021 року.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (; 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ (; місцезнаходження: вул. Москалівська, 167, м. Харків, 61157) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270, 00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ (; місцезнаходження: вул. Москалівська, 167, м. Харків, 61157).

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби (; місцезнаходження: вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078).

Суддя О.В. Глуханчук