Справа № 340/3953/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 340/3953/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року (суддя Пасічник Ю.П., м. Кропивницький) у справі № 340/3953/21

за позовом ОСОБА_2

до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області (далі відповідач), у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, прийнятої судом, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, яка полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:0703) для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га/ місце розташування земельної ділянки: Кіровоградська область, Голованівський район, Новоархангельська селищна територіальна громада;

- зобов`язати Новоархангельську селищну раду Кіровоградської області на найближчій сесії розглянути та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:0703) для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га місце розташування земельної ділянки: Кіровоградська область, Голованівський район, Новоархангельська селищна територіальна громада, за заявою від 17.06.2021р.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо прийняття в межах повноважень рішення за результатами розгляду заяви про затвердження поданого проекту землеустрою та зобов`язав відповідача затвердити проект землеустрою та передати земельну ділянку у власність позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 (далі скаржник, апелянт) оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що:

- апелянт не була залучена до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та позбавлена можливості надати свої пояснення, хоча у спірних правовідносинах вона має юридичну заінтересованість, яка ґрунтується на матеріально-правових відносинах зі сторонами;

- позивач по справі намагається отримати у власність земельну ділянку, яка перебуває в довгостроковій оренді без погодження з боку землекористувача такої ділянки;

- суд першої інстанції був обізнаний про наявність іншої особи, якій надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки;

- зобов`язання судом відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, а оскільки відповідач не прийняв обґрунтоване рішення у відповідності до вимог Земельного кодексу України, зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення є передчасним.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, а також зазначає, що:

- зняття відповідачем з розгляду сесії заяви позивача про затвердження проекту землеустрою та не прийняття відповідного рішення вказує на допущення відповідачем протиправної бездіяльності;

- відповідач не подавав суду першої інстанції доказів, що земельна ділянка перебуває, чи не перебуває, у користуванні третіх осіб, а також доказів того, чи договір оренди продовжує діяти на окрему земельну ділянку площею 6,2423 га, з кадастровим номером :02:000:0696 та доказів, чи фактично сплачувалась орендна плата;

- надання дозволу уповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою що відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримує вказані в ній доводи, просить скасувати рішення суду першої інстанції. Зазначає, що 17 червня 2021 року з метою недопущення порушень, питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача було знято з порядку денного сесії селищної ради та заплановано у подальшому для винесення на черговий розгляд сесії, а вже 19 серпня 2021 року, враховуючи наявність спірних відносин, селищна рада виконала вимогу суду і винесла на розгляд сесії це питання, однак, рішенням № 1321/2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер :02:000:0703) відмовлено.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 25.05.2021 року №11-1579/14-21-СГ позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки с/г призначення державної власності, загальною площею 2 га - для ведення особистого селянського господарства.

Розроблений проект землеустрою пройшов погодження, відповідно до вимог ст.186-1 ЗК України.

В подальшому видано Витяг з Державного земельного кадастру, номер витягу - НВ-021 про земельну ділянку за адресою - Кіровоградська область, Голованівський район, Новоархангельська селищна громада про присвоєння земельній ділянці, площею 2,00 га кадастрового номеру - :02:000:0703 цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства.

17 червня 2021 року позивач звернувся з заявою до селищного голови Новоархангельської селищної ради про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Листом Новоархангельської селищної ради від 09.07.2021 року за вих.№05-12/104 позивача повідомлено, що поданий ним на затвердження проект землеустрою не розглянуто на засіданні сесії / знято з порядку денного, як такий, що суперечить нормам чинного законодавства/, оскільки наявний дозвіл на розроблення проекту землеустрою вказаної земельної ділянки у ОСОБА_1 .

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.

Правомірність бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача від 17.06.2021р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки, а також зобов`язання відповідача на найближчій сесії розглянути і затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність позивачу земельну ділянку, за заявою позивача від 17.06.2021р., є предметом спору, переданого на розгляд суду.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач всупереч положенням Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання щодо затвердження проекту землеустрою позивача на розгляд сесії ради не виніс та відповідне рішення не прийняв, у зв`язку з чим, в порушення ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо прийняття в межах повноважень рішення за результатами розгляду заяви про затвердження поданого проекту землеустрою. Крім того, суд першої інстанції дійшов до висновку, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача на найближчій сесії розглянути і затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність позивачу земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:0703) для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га місце розташування земельної ділянки: Кіровоградська область, Голованівський район, Новоархангельська селищна територіальна громади, за заявою від 17.06.2021 року.

На вказане рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу особою, яка не була залучена до розгляду справи - ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги та виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини першої статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що у матеріалах справи на час розгляду її судом першої інстанції були відомості щодо скаржника, який також має дозвіл на розроблення проекту землеустрою на вказану земельну ділянку, що й стало підставою для зняття відповідачем з порядку денного розгляд заяви позивача від 17.06.2021 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, згідно рішення Новоархангельської селищної ради від 08.07.2021 № 1010 ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0696, до складу якої входить земельна ділянка, на яку претендує позивач - кадастровий номер :02:000:0703, тому колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду безпосередньо стосується майнових прав скаржника, а тому апелянт згідно з приписами ч.1 ст. 293 КАС України має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 9 ст. 118 ЗК України передбачено, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Приписами ч. 2 ст.50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

При цьому, частиною 7 статті 186 ЗК України визначено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Положеннями пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання регулювання земельних відносин, відповідно до закону, вирішується виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до частин 1-2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, законодавством визначено, що відповідач за результатом розгляду заяви позивача від 17.06.2021р., у двотижневий строк мав прийняти індивідуальний правовий акт у формі рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:0703), або відмову у погодженні проекту землеустрою.

В свою чергу, колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем індивідуального правового акту у формі рішення протягом двотижневого строку, встановленого ч. 9 ст. 118 ЗК України.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо прийняття в межах його повноважень рішення за результатами розгляду заяви позивача про затвердження поданого проекту землеустрою від 17.06.2021р., а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання прийняти відповідне рішення суд задовольнив правильно.

В той же час, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача на найближчій сесії розглянути і затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати цю ділянку у власність.

Колегією суддів з`ясовано, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції матеріали справи не містили доказів того, що відповідач здійснював перевірку на відповідність вимогам земельного законодавства поданого позивачем проекту землеустрою.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів вважає, що в спірному випадку відповідач мав діяти в межах, встановлених ч. 7 ст. 186 Земельного кодексу України, яка передбачає, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, тобто відповідач має надати оцінку проекту на відповідність вказаним вимогам.

Таким чином, зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність позивача є передчасним та призводить до втручання у повноваження органу місцевого самоврядування.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги ту обставину, що відповідачем вже прийнято рішення від 19 серпня 2021 року №1321/2 за заявою позивача від 17.06.2021р., оскільки воно було прийнято після рішення суду першої інстанції від 17 серпня 2021 року, що переглядається апеляційним судом у цій справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про передчасність висновку суду першої інстанції, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність.

Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково посилався в своєму рішенні на статтю 186-1 Земельного кодексу України, оскільки на час виникнення спірних правовідносин вона була виключена з тексту Кодексу Законом України № 1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021 року.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апелянта не потребують правового аналізу, оскільки знаходяться поза межами предмету цього адміністративного позову, у зв`язку з чим не мають вирішального значення.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню в частині зобов`язання Новоархангельскої селищної ради Кіровоградської області на найближчій сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:0703) для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га місце розташування земельної ділянки: Кіровоградська область, Голованівський район, Новоархангельська селищна територіальна громада, за заявою від 17.06.2021р. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає розподілу відповідно до ч. 3 ст. 139, п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України пропорційно частині задоволених позовних вимог, а саме 50 відсоткам від сплаченого судового збору в сумі 908 грн., що складає 454 грн.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року у справі №340/3953/21 скасувати в частині зобов`язання Новоархангельскої селищної ради Кіровоградської області на найближчій сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:0703) для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га місце розташування земельної ділянки: Кіровоградська область, Голованівський район, Новоархангельська селищна територіальна громада, за заявою від 17.06.2021р.

В решті рішення суду залишити без змін.

Здійснити новий розподіл судових витрат і присудити на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області ().

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко