Справа № 207/2749/20
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2021-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/2749/20
№ 2-а/207/10/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Горобій Олександра Андрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову серії ЕАМ № 3281977 від 14.10.2020 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Горобій Олександром Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. на користь держави і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Звертаючись до суду, позивач зазначила, що 14.10.2020 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Горобій Олександром Андрійовичем винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначеною постановою інспектором встановлено, що 14.10.2020 р. о 09 год. 26 хв., у м. Дніпро на 2 км Криворізького шосе ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушила п. 2.1. ґ ПДР України - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винною у порушенні ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасування з наступних підстав: 14.10.2020 року у місці та у час, вказаних у оскаржуваній постанові, вона, ОСОБА_1 , дійсно керувала транспортним засобом AUDI А6 JZН942. Без пояснення причин, була зупинена відповідачем та на його вимогу пред`явила посвідчення водія, технічний паспорт на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, відповідачем їй було пояснено, що нібито, її страховий поліс не відображається в якійсь базі електронних даних, до якої звертається працівник поліції. Після цього, було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Крім того, відповідач пояснив, що, оскільки вона має поліс, їй можна буде оскаржити таку постанову в суді.

Їй, як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, не були роз`яснені її права. Не були взяті до уваги заперечення про відсутність в діях порушень ПДР та підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова винесена на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, інспектор поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в порушення вимог ст. 251 КУпАП, не прийнявши до уваги пояснення ОСОБА_1 та її бажання відкладення розгляду на іншу дату та за місцем реєстрації, згідно ст. 276 КУпАП, відповідно до передбачених прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийняв оскаржуване рішення, не зазначив, на підставі яких фактичних даних ним було встановлено порушення позивачем правил дорожнього руху України, а також, на підтвердження факту вчинення даного адміністративного правопорушення, не долучив матеріали, на яких було б зафіксовано вчинення позивачем вказаного правопорушення технічними приладами та технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що і стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто вона діяла у відповідності до ПДР України і не вчиняла жодного правопорушення.

У судове засідання позивач не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не прибув, просив розглядати справу без участі представника. Відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позов, зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає винесену постанову законною, а вимоги позивача безпідставними. Просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вивчивши доводи позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАМ № 3281977 від 14.10.2020 року про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Горобій Олександром Андрійовичем на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з тим, що 14 жовтня 2020 року о 09 год. 26 хв. в м. Дніпрі, на 2 км Криворізького шосе вона керувала транспортним засобом AUDI А6 JZН942 без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушила вимоги Правил дорожнього руху (а.с. 4).

При цьому судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність позивача за шкоду, заподіяну транспортним засобом - AUDI А6 JZН942 1998 року випуску VIN НОМЕР_1 зареєстрована 15 квітня 2020 року на період з 16 квітня 2020 року по 15 квітня 2021 року згідно полісу № АО/2934480 (а.с.9). Згідно примітки № 11 у полісі його статус та наявність може бути перевірена на сайті МТСБУ.

Пунктом 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В той же час, пунктом 21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Таким чином, наведеними положеннями законодавства визначено обов`язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред`явлений працівникам поліції на їх вимогу виключно при складанні протоколів щодопорушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Як було встановлено судом, позивач на час притягнення його до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної постанови мав чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів саме на той автомобіль, під час керування яким його було зупинено.

Суд приймає до уваги, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відсутність чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим відсутні підстави для перевірки того, чи пред`явив він цей поліс працівнику поліції та чи була вимога поліцейського про пред`явлення цього полісу висловлена згідно належною процедурою.

У бцдь-якому випадку відповідач не надав належних доказів того, що позивач не предявив йому поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності їз законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У оскаржуваній постанові ОСОБА_1 ставиться в провину керування транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса. Проте, факт вчинення такого правопорушення позивачем будь-якими доказами відповідачем не підтверджено. Так, у постанові відсутні посилання на конкретні докази, які б дозволили вважати, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

При складанні вказаної вище постанови Відповідач жодних свідків, або інших доказів вини Позивача не вказав, хоча згідно ст.251 КУпАП пояснення потерпілих, свідків, фото- та відео-зйомка, відеозапис є доказами у справі.

Натомість відповідач в судове засідання не з`явився, жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надав. Зазначені позивачем обставини не були спростовані відповідачем письмовими запереченнями, до відзиву не надано жодних доказів правомірності оскаржувальної постанови, тобто суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням чого суд доходить висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо відсутності у справі будь-яких передбачених законом доказів на підтвердження наявності обставин, які зазначено відповідачем як підставу для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оскільки позивач заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, а відповідач не надав жодних об`єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Посилання відповідача на постанову як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення суд вважає неприйнятними, оскільки постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду ним справи, а тому не може собою заміняти первинні докази винуватості водія.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є недоведеним (правова позиція висловлена в постанові Верховного суду по справі справа №463/1352/16-а від 08 липня 2020 року)

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840, 00 грн., а тому оскільки позовні вимоги задоволено, зазначені судові витрати слід компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, оскільки Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції (КОД ).

Відтак, судові витрати, які понесені ОСОБА_1 підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

При цьому, згідно абз. 7 п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що фізична особа за подання адміністративного позову немайнового характеру сплачує судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказаний судовий збір був сплачений позивачем. Разом з тим, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП судовий збір сплачується в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з викладеним, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути надміру сплачений нею судовий збір.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Горобій Олександра Андрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 2-А третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України (Код ) вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 3281977 від 14.10.2020 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Горобій Олександром Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. на користь держави, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (Код ) вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 на на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету надміру сплачений судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. по квитанції № 0.0..1 від 22.10.2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Юрченко