Справа № 1.380.2019.003668
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року

справа №1.380.2019.003668

провадження № 380.02.1.380.2019.003668

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої - судді Потабенко В.А.,

секретаря судового засідання - Гулій М.Р.,

за участю:

представника позивача - Пилипяка В.Р., згідно договору,

представник відповідача - Павлової А.О., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства "Львівугілля" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

державне підприємство "Львівугілля" (далі - позивач, ДП "Львівугілля") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області, відповідач) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 № .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем безпідставно застосовано санкції за вчинення порушення, визначеного ст. 127 Податкового кодексу України, оскільки контролюючий орган зазначає в акті про несвоєчасне перерахування ДП "Львіввугілля" податку на доходи з фізичних осіб. Звертає увагу, що за несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначних Податковим кодексом України, платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України. Також, вважає, що податковим органом частково здійснено донарахування грошового зобов`язання поза межами строків, встановлених п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України. Крім того, контролюючий орган безпідставно застосував штрафи у збільшених розмірах, тобто 50% та 75%, оскільки повторність порушення протягом 1095-ти днів не підтверджена відповідними актами перевірки. За таких обставин позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення відповідачем прийнято безпідставно, тому просить суд його скасувати.

Ухвалою від 24.07.2019 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою від 12.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 18.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання справ в одне провадження.

Ухвалою від 23.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою від 04.11.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та відповіді на відзив від 25.09.2019 (вх. № 34429), а також на рішення Львівського окружного адміністративного суду № 1.380.2019.003669, яке набрало законної сили, просив суд позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача проти позов заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №32757 від 12.09.2021). Зазначив, що ГУ ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку ВП "Шахта "Лісова" ДП "Львіввугілля" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.01.2019, за результатами якої складено акт від 14.03.2019 № 405/14.6/26359891. Перевіркою повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб станом на 31.01.2019 встановлено несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб на суму 2062313,61 грн. Також встановлено порушення правил сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб за весь період що перевіряється, а саме: затримка сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання в сумі 44786415,93 грн. а саме: за попередній перевіряємий період 1302478,27 грн., з січня 2015 року по грудень 2015 року на суму 6579207,98 грн., з січня 2016 року по грудень 2016 року на суму 6149551,93 грн., з січня 2017 року по грудень 2017 року на суму 15454233,94 грн., з січня 2018 року по листопад 2018 року на суму 15300943,81 грн. Положеннями ст. 127 Податкового кодексу України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Відтак, застосування штрафу в розмірі 50 та 75 відсотків суми податку на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового Кодексу України можливо внаслідок неодноразового порушення, пов`язаного з ненарахування, неутримання та/або несплатою (неперерахуванням) податків платником податків незалежно від того, чи було виявлено ці порушення під час однієї перевірки контролюючого органу. Тому вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення винесене правомірно і підстав для його скасування немає. Відтак, представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ГУ ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку відокремленого підрозділу "Шахта "Лісова" ДП "Львіввугілля" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2015 по 30.01.2019, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.01.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період з 01.10.2014 по 30.01.2019, про що 14.03.2019 складено акт № 405/14.6/26359891 (далі - акт перевірки).

Згідно з актом перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем, зокрема, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 54.2 ст. 54, п. 87.9 ст. 87, ст. 167, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб на суму 2062313,61 грн. та порушення правил сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб за весь період, що перевірявся більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем від 15.04.2019 винесене податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 8544900,20 грн. (в тому числі, за основним платежем 2062313,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6482586,89 грн.).

При визначенні суми грошових зобов`язань ДП "Львіввугілля" по податку з доходів фізичних осіб та застосуванні штрафу, передбаченого ст. 127 Податкового кодексу, ГУ ДФС у Львівській області врахувала вимоги п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу щодо строку 1095 днів, що підтверджується даними розрахунку донарахування сум платежів та фінансових санкцій.

Згідно з актом проведеною перевіркою відокремленого підрозділу "Шахта "Лісова" ДП "Львіввугілля" встановлено, що відокремленим підрозділом за період з 01.01.2015 по 30.01.2019 несвоєчасно перераховувався податок на доходи фізичних осіб за загальну суму 44786415,93 грн., а саме за попередній перевіряємий період 1302478,27 грн., з січня 2015 року по грудень 2015 року на суму 6579207,98 грн., з січня 2016 року по грудень 2016 року на суму 6149551,93 грн., з січня 2017 року по грудень 2017 року на суму 15454233,94 грн., з січня 2018 року по грудень 2018 року на суму 15300943,81 грн.

Відокремленим підрозділом "Шахта "Лісова" ДП "Львіввугілля" станом на 30.01.2019 не сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 2062313,61 грн.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 № 1.380.2019.003668, залишеним без змін згідно з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020, позов ДП "Львіввугілля" задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.08.2021, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 № 1.380.2019.003668 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів, Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій, встановлюючи протиправність спірного податкового повідомлення-рішення у цілому, виходили з протиправності застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст. 127 Податкового кодексу України у розмірі 50 та 75%, при цьому залишили поза своєю увагою той факт, що у позивача станом на 30.01.2019 обліковувалась заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 2062313,61 грн.

При цьому суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафні санкції як на підставі п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (несплата узгодженої суми грошового зобов`язання протягом встановлених Податкового кодексу України строків), так і на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України (ненарахування, неутримання та/або несплаті (неперерахування) податків платником податків до або під час виплати доходу).

Крім того, відповідні порушення щодо дотримання позивачем строків нарахування та сплати податкових зобов`язань, зафіксовані в акті перевірки, стосувалися не лише податку на доходи фізичних осіб, а й військового збору, що також не було враховано судами під час оцінки правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи заперечення відповідача, такі обставини потребують додаткового дослідження на предмет наявності чи відсутності у діях позивача ознак цих податкових правопорушень у періоді, що перевірявся.

Лише в залежності від підтвердження чи спростування фактів, викладених в акті перевірки, щодо неперерахування підприємством до бюджету утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, несвоєчасного перерахування означених податків, можливо перевірити наявність правових підстав для застосування до підприємства штрафних санкцій на підставі п. 126.1 ст. 126 та п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 383 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Враховуючи наведене, при вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.п. "е" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено положеннями статті 168 Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.2 ст. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до положень підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Зважаючи на вимоги вказаних норм, є правові підстави для висновку, що ст. 127 Податкового кодексу України встановлює відповідальність за порушення правил нарахування та сплати податків у джерела виплати. Згідно цієї статті, підставою відповідальності є ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України.

У свою чергу, положеннями ст. 127 Податкового кодексу України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Судом при розгляді справи встановлено, що ДП "Львівугілля" самостійно нараховувало та утримувало податок на доходи з фізичних осіб, але несвоєчасно перераховувало до бюджету, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Відповідач не заперечує вказаних обставин, однак вважає, що перерахування податків не відбулося, оскільки сплачені кошти були зараховані податковим органом на погашення заборгованості за попередні платежі.

Так, згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, вказаною нормою Податкового кодексу України визначено обов`язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу. При цьому зміст графи "призначення платежу" у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

У свою чергу, як вже було вказано вище, штрафні санкції згідно із п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України застосовуються саме за несплату (неперерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Таким чином, відповідно до змісту наведеної норми, відповідальність за порушення, передбачене цієї статтею (ст. 127 Податкового кодексу України), може мати місце лише у разі, коли платник податків, в тому числі податковий агент, допустив бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто, взагалі не виконав зазначених обов`язків або сплату податку здійснив після виплати доходу платнику податку.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не вчинялось порушення, передбачене ст. 127 Податкового кодексу України, а саме - виплата доходу на користь платника податків без попередньої або одночасної сплати нарахованого та утриманого з цих доходів податку, а тому застосування відповідачем штрафних санкцій на підставі даної норми є протиправним.

Так, згідно з п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно з п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Отже, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розроблено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 (далі - Порядок №727).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 передбачено, що акт документальної перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 3 розділу II Порядку № 727 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 5 розділу II Порядку № 727 факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пункт 4 розділу III Порядку № 727 встановлює, що описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що за результатами податкової перевірки контролюючий орган складає акт (службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації), який повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень, зокрема норм податкового, валютного та іншого законодавства із обов`язковим посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд звертає увагу, що всупереч наведеному, акт перевірки від 14.03.2019 № 405/14.6/26359891 не містить жодного посилання на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача та можуть підтвердити наявність виявленого порушення.

Крім того, суд зазначає, що складений розрахунок донарахування сум платіжних та фінансових санкцій до довідки перевірки 14.03.2019 № 405/14.6/26359891 не містить посилання на кількість днів затримки сплати ПДФО по кожному періоду (місяцю), що є підставою до застосування (або не застосування) 10% чи 20% штрафної санкції до погашення суми податкового боргу.

Отже, посилання контролюючого органу виключно і лише на суми заборгованості за перевіряємий період, як на джерело фактичних обставин щодо виявлених під час перевірки порушень, наведеними нормами не допускається, оскільки така інформація не встановлює наявність даного порушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час проведення перевірки контролюючий орган не встановив фактів наявності документів первинного бухгалтерського обліку щодо предмета перевірки, не дослідив таких документів, а його висновки ґрунтуються лише на сумах заборгованості щодо несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, відповідач зобов`язаний був роз`яснити, в якій саме частині має місце порушення, передбачене ст. 127 Податкового кодексу України.

Чого, однак, зроблено не було.

Виконуючи вказівки Верховного Суду, викладені в постанові від 11.08.2021 щодо неврахування судами під час оцінки правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення того факту, що відповідні порушення щодо дотримання позивачем строків нарахування та сплати податкових зобов`язань, зафіксовані в акті перевірки, стосувалися не лише податку на доходи фізичних осіб, а й військового збору, суд вказує на таке.

Судом встановлено, що за наслідками позапланової виїзної документальної перевірки відокремленого підрозділу "Шахта "Лісова" ДП "Львіввугілля" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2015 по 30.01.2019, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.01.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період з 01.10.2014 по 30.01.2019, оформленої актом від 14.03.2019 № 405/14.6/26359891, відповідачем було прийнято не лише податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 № , що є предметом оскарження в даній справі, але й податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 № про збільшення податкового зобов`язання з військового збору на суму 735130,39 грн., в тому числі основне зобов`язання - 198078,54 грн., штрафні (фінансові) санкції - 537051,85 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем до суду, справа № 1.380.2019.003669.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 11.08.2021, вказані порушення встановлено в зв`язку з несплатою (неперерахуванням) військового збору у тих самих відносинах, що і ПДФО, що є предметом оскарження в цій справі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 в справі № 1.380.2019.003669 позов ДП "Львіввугілля" задоволено повністю, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 № .

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 в справі № 1.380.2019.003669 залишено без змін.

Більше того, ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 12.11.2020 касаційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 в справі № 1.380.2019.003669 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 повернуто скаржнику.

Таким чином, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 в справі № 1.380.2019.003669 про протиправність податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 № (прийнятого в тих самих відносинах, що і податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 № ) набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням суду, що набрало законної сили встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 № про збільшення податкового зобов`язання з військового збору на суму 735130,39 грн., що прийнято в зв`язку з несплатою (неперерахуванням) військового збору (який випливає з несплати (неперерахування) ПДФО) є протиправним.

З огляду на все вище викладене, податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

За наслідками розгляду справи суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 15.04.2019 № .

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь державного підприємства "Львівугілля" (вул. Б.Хмельницького, 26, м. Сокаль, 80000, ) 19131 (дев`ятнадцять тисяч сто тридцять одну) гривню рівно судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 31.12.2021.

Суддя Потабенко В.А.