Справа № 260/5189/21
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2021 рокум. Ужгород№ 260/5189/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі судді:

головуючої судді - Калинич Я.М.,

при секретарі судового засідання - Ковач Є.М.,

за участі:

позивач - не з`явилась,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл.. Народна, буд. 4, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Качура Віктора Вікторовича, звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить суд: 1. Визнати протиправним та скасувати рішення ПФУ від 05.05.2021 року №245. 2. Повернути ОСОБА_1 протиправно стягнуті кошти з її пенсії. 3. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області зупинити виконання рішення №253 від 05.05.2021 року до моменту вирішення судом даної справи.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.05.2021 року № 253 про утримання надміру виплачених сум пенсій. Вважаючи, що обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених сум пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, та у жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 жовтня 2021 року на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Отже, зазначеною статтею чітко визначено, що подання документів з явно неправильними відомостями, що спричинили переплату пенсії, є зловживанням з боку пенсіонера.

На переконання відповідача, позивач не могла не знати про розмір своєї заробітної плати за період з 1990-1995 рр. та про нормативно-правові акти відповідно до яких потрібно було б провести перерахунок заробітної плати, а саме перерахувати заробітну плату з карбованців у гривні. Тобто, факт зловживання позивачем, який полягає у наданні нею до відділу соціального захисту населення неправдивих відомостей щодо її заробітної плати за період з 1990-1995 рр. є очевидним та незаперечним, а тому підстави для задоволення даного позову відсутні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задовольнити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.10.2010 року.

До заяви про призначення пенсії було надано архівні довідки за №387/01-08, №388/01-08 від 24.09.2010 року про заробіток, виданих Свалявським міським трудовим архівом на підставі фонд-1 ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» перелік №1, та фонд-2 ЗАТ «Свалявський лісокомбінат» перелік №1 за 1984р.-1995 р. з якої було обчислено пенсію.

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 03.09.2018 року №19-1 було проведено інвентаризацію пенсійних справ. В ході інвентаризації було виявлено необхідність проведення перевірки достовірності видачі довідок №387/01-08, № 388/01-08 від 24.09.2010 року, оскільки в окремих місяцях коефіцієнт заробітку склав 5,6.

На підставі службової записки №2213/03 від 12.06.2020 року начальника відділу з питань перерахунку пенсій М.Амаші головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №3 Головного управління Герко Наталією Михайлівною проведено зустрічну перевірку достовірності видачі довідок №387/01-08, № 388/01-08 від 24.09.2010 року оскільки в окремих місяцях коефіцієнт заробітку склав 5,6.

За результатами проведеної зустрічної перевірки було складено Акт №201 від 01.10.2020 року яким зафіксовано, що суми заробітної плати вказані в довідках №387/01-08, № 388/01-08 від 24.09.2010 р. про нарахування заробітної плати для призначення пенсії гр. ОСОБА_1 встановлено, що суми нарахованої заробітної плати, згідно первинних документів за 1989, 1990, 1993 роки відповідають даним зазначеним у довідці. За вересень, жовтень 1991 року, лютий 1992 року суми заробітної плати, згідно первинних документів не відповідають сумам зазначених у довідці. Крім того у 1993 році утримання із заробітної плати зазначені лише в стовбці «подоходний налог» та «профсоюз». Даний акт перевірки підписаний директором Свалявського міського трудового архіву Н.Т.Марко та головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №3 Головного управління Герко Н.М.

За результатами перевірки, директором Свалявського міського трудового архіву було надіслано оновлену довідку № 351/01-08 від 02.10.2020 року про заробітну плату позивачки. У зв`язку з надходженням оновленої довідки про заробітну плату позивачки Головним управлінням приведено пенсійну справу у відповідність та виплату пенсії в попередньому розмірі припинено оскільки довідка №388/01-8 від 24.09.2010 року з якої було розраховано пенсію містила недостовірні відомості.

За результатом впорядкування пенсійної виплати позивачки Головним управлінням було виведено переплату в сумі 6253,97 грн. за період з 01.12.2010 року по 31.03.2021 року.

05 травня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій № 253, відповідно до якого, починаючи з липня 2021 року проводиться щомісячне утримання з пенсії позивача у розмірі 20 відсотків до повного погашення.

Наведене слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон № 1058-IV).

Статтею 40 Закону № 1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 року незалежно від перерв.

Отже, для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

При цьому, заробітна плата за період страхового стажу до 01.07.2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 17.03.2015 року у справа № 21-11а15 та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13.02.2018 року у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018 року у справі № 686/6278/17.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 02.10.2020 року № 315, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Аналогічні приписи містяться у статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі за текстом Закон № 1788-ХІІ), за правилами якої суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених сум пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 року у справі № 686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25.09.2018 року у справі № 340/644/15-а та від 21.02.2020 року у справі № 173/424/17(2-а/173/41/2017).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, із аналізу наведених вище правових норм слідує, що відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, та страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Тобто, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей або у зв`язку з неподанням відомостей.

Так, задля встановлення факту вини саме позивача при подачі спірної довідки про заробітну плату було проведено інвентаризацію пенсійної справи та звірку відповідних даних.

Судом встановлено, що за результатами проведеної інвентаризації пенсійної справи позивача проведено перевірку достовірності видачі довідок №387/01-08, № 388/01-08 від 24.09.2010 року.

За результатами перевірки з`ясовано, що суми, які включені у довідку за вересень, жовтень 1991 року, лютий 1992 року, згідно первинних документів, не відповідають сумам зазначених у довідці. Крім того у 1993 році утримання із заробітної плати зазначені лише в стовбці «подоходний налог» та «профсоюз».

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суд виходить з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

З матеріалів справи вбачається, що довідки про заробітну плату позивача №387/01-08, № 388/01-08 від 24.09.2010 року за період з 02.01.1984 року по 31.12.1995 року складені Свалявським міським трудовим архівом Свалявської міської ради Закарпатської області на підставі фонд №1 ЗАТ «Свалявський лісокомбінат», перелік №1, справи №№695-700 та фонд №1 ЗАТ «Свалявський лісокомбінат», перелік №1, справи №№701-706.

Суд зазначає, що надані позивачем до пенсійного органу довідки про розмір заробітної плати, на підставі яких здійснений розрахунок пенсії позивача, складені з дотриманням усіх необхідних реквізитів та ззовні не містять жодних ознак підробки.

Відповідачем, у свою чергу, не надано суду доказів проведення перевірки обґрунтованості видачі вказаних довідок при призначенні пенсії позивачу, а також не надано суду доказів, що при прийнятті для призначення пенсії було встановлено їх невідповідність.

За змістом частини другої статті 101 Закону № 1788-ХІІ підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, у тому числі довідок про заробітну плату, які видаються підприємством на виконання його повноважень, а тому на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

Позивач дотрималась вимог закону та надала для обчислення розміру пенсії довідки про її заробітну плату, видані Свалявським міським трудовим архівом Свалявської міської ради Закарпатської області на підставі фонд №1 ЗАТ «Свалявський лісокомбінат», перелік №1, справи №№695-700 та фонд №1 ЗАТ «Свалявський лісокомбінат», перелік №1, справи №№701-706, який і несе відповідальність за достовірність вказаних у зазначених довідках даних. Будь-яких доказів про зловживання з боку позивача або подання нею недостовірних даних відповідачем не надано та судом не встановлено.

Дослідивши надані сторонами письмові пояснення, суд не знаходить підстав для висновку, що позивачем свідомо надано для призначення пенсії довідку, яка містить недостовірні дані про заробітну плату, що свідчить на користь відсутності станом на час розгляду справи підстав для стягнення з пенсії позивача сум надміру сплачених коштів.

Отже, оскаржуване рішення відповідача про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій від 05.05.2021 року № 253 не відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючись із способом захисту порушених прав позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частина третя зазначеної статті передбачає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд керується принципом ефективності захисту такого права, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом.

Відповідно, з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, також задоволенню підлягає позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області припинити утримання з її пенсії та провести доплату безпідставно утриманих сум пенсії, починаючи з 01.07.2021 року.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v.» від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Окрім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл.. Народна, буд. 4, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 05 травня 2021 року № 253.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області припинити утримання з пенсії ОСОБА_1 та провести виплату безпідставно утриманих сум пенсії за рішенням від 05 травня 2021 року № 253, що були проведені з 01 липня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 січня 2022 року.

СуддяЯ. М. Калинич