Справа № 400/6228/21
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 р. № 400/6228/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощук В.Г. за участю секретаря судового засідання Ковальського Є.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029,
про:визнання протиправними та скасування постанов від 19.07.2021 ВП № 66126099,
За участю:

представниці позивача - Лемле Н.В.,

представника відповідача - Чорткової О.В.

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2021 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач) щодо визнання протиправними і скасування постанов від 19.07.2021 у ВП № 66126099, винесені старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору;

розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

арешт коштів боржника.

Позов обґрунтовано позивачкою тим, що вищезазначеним державним виконавцем недотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні оскаржуваних постанов, оскільки виконавче провадження відкрите і вчинено дії з примусового виконання рішення стосовно особи, яка не зазначена у виконавчому документі в якості боржника.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ (стаття 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

13.09.2021 до Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

29.09.2021 Миколаївським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання відповідача та про закриття провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2021, позивачка подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 апеляційну скаргу позивачки задоволено, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 скасовано із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 прийнято справу до провадження та призначено судове засідання на 30.12.2021.

29.12.2021 на адресу суду надійшло клопотання відповідача за № 92451/107-36/22 про перенесення розгляду справи. Розгляд справи призначено судом на 05.01.2022.

30.12.2021 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, у якому відповідач просить у задоволені позову відмовити.

Відзив аргументовано тим, що 06.09.2021 виконавчий документи у ВП № 66126099 повернуто стягувачеві за заявою останнього про повернення виконавчого документа без виконання, про що відповідно до пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому, постановою про закінчення виконавчого провадження припинена чинність арешту та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Боржника виключено з Єдиного реєстру боржників. Таким чином, з 06.09.2021, на переконання відповідача, до позивача, як боржника у виконавчому провадженні, відсутні будь-які вимоги як за оскаржуваною постановою про накладення штрафу, так і за будь-якими іншими рішеннями державного виконавця, прийнятими у виконавчому провадженні у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У судовому засіданні, що відбулося 05.01.2022, представниця позивачки позов підтримала, а представниця відповідача просила у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

03.06.2021 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради винесено Постанову № 20 по справі про адміністративне правопорушення (а.с. 9), якою постановлено:

- визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 гривень.

Згідно з цією Постановою № 20 вона набирає сили після закінчення строку на її оскарження, а саме: 13.06.2021.

12.07.2021 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради подано до відповідача заяву № 296/22.01-21 (а.с. 8), у якій управління державно-будівельного контролю Миколаївської міської ради просить:

1) відкрити виконавче провадження по постанові по справі адміністративне правопорушення від 03.06.2021 № 20;

2) стягнути з ОСОБА_2 штраф до бюджету Миколаївської міської територіальної громади;

3) стягнути з ОСОБА_2 , відповідно до ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника подвійний розмір штрафу, а саме 6800 грн (сума зазначена у постанові на другій сторінки 12 абзац).

19.07.2021 старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову у ВП № 66126099 (а.с. 11) про:

1) відкриття виконавчого провадження з виконання Постанови № 20, виданої 03.06.2021 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про стягнення штрафу у сумі 13600,00 грн на користь держави;

2) стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 136000,00 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 269,00 грн.

Боржником у цій постанові визначено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В подальшому в межах виконавчого провадження № 66126099 старшим державним виконавцем винесено постанови:

від 19.07.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 12-13), якою визначено для боржника, ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат на виконавче провадження в розмірі 269,00 гривень;

від 19.07.2021 про стягнення виконавчого збору (а.с. 14), згідно з якою із боржника, ОСОБА_1 , необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1360,00 гривень;

від 19.07.2021 про арешт коштів боржника (а.с. 15), якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, ОСОБА_1 ;

від 20.07.2021 про виправлення помилки у процесуальному документі (а.с. 16), відповідно до якої виправлено помилку, допущену у пункті 2 в постанові про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2021, а саме: замість «Стягнути з боржника виконавчий збір у сумі 136000 грн.» вважати вірним: «Стягнути з боржника виконавчий збір у сумі 1360,00 грн.»

Таким чином, судом встановлено, що адміністративний штраф було накладено Постановою № 20 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради від 03.06.2021 на ОСОБА_3 , а виконавче провадження відкрито і вчинено дії з примусового стягнення цього адміністративного штрафу стосовно позивачки - ОСОБА_1 .

Вважаючи вищенаведені постанови протиправними, оскільки боржником згідно з ними є позивачка, а не особа, яка зазначена у виконавчому документі боржником, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що органи державного архітектурно будівельного контролю розглядають відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 2446 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 961 (крім частин третьої-п`ятої), частини перша та друга статті 18842).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Частиною першою статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, постанови у справах про адміністративні правопорушення, складені органами державного архітектурно-будівельного контролю, відносяться до виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до пункту 2 Положення про управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 23.02.2017 № 16/32 (у редакції рішення Миколаївської міської ради від 12.06.2020 № 56/115), основним завданням управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради є здійснення на території м. Миколаєва відповідно до законодавства України державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, Постанова № 20 по справі про адміністративне правопорушення, складена 03.06.2021 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, як органом державного архітектурно-будівельного контролю міської ради, є виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Тобто постанова про відкриття провадження виноситься виконавцем виключно щодо боржника, який визначений у виконавчому документі.

Оскільки Постановою № 20 по справі про адміністративне правопорушення, складеною 03.06.2021 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, накладено адміністративний штраф на ОСОБА_3 , тому боржником у відповідному виконавчому провадженні може бути виключно ОСОБА_3 , а не будь-яка інша особа, зокрема, позивачка.

Таким чином, суд приходить до висновку що постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2021 у ВП № 66126099, винесена старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), є протиправною, оскільки в ній боржником по сплаті адміністративного штрафу визначено іншу особу, ні ж ту, на яку в дійсності було накладено зазначене адміністративне стягнення. Тобто відповідачем при винесені цієї постанови не дотримано вимог статей 15, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Як наслідок, інші постанови, винесені державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 66126099, також є протиправними, оскільки вони були винесені у межах виконавчого провадження, що відкрито з порушенням вимог законодавства.

Позовні вимоги позивачки щодо визнання цих інших постанов протиправними та їх скасування є похідними від вимог визнати протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2021 у ВП № 66126099 та її скасування.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що дія оскаржуваних постанов припинилась у зв`язку із закінченням виконавчого провадження відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2021 у ВП № 66126099 з таких підстав.

У мотивувальній частині постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 (а.с. 88) у цій справі, що набрала законної сили, зазначено:

«З аналізу вищевикладених правових норм не вбачається, що закінчення виконавчого провадження тягне за собою автоматичну втрату чинності постановою про відкриття виконавчого провадження. Більш того, постанови про стягнення виконавчого збору і мінімальних витрат виконавчого провадження не є заходами щодо виконання рішення (постанови ДАБІ), а є окремими (самостійними) виконавчими документами, тобто підлягають виконанню в загальному порядку передбаченому Законом.

Крім того, з приписів Закону № 1404-VIII вбачається, що у випадку повернення виконавчого документу стягувану за його заявою (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону) виконавчий збір підлягає стягненню та лише у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (ч. 7 ст. 27 Закону).

Таким чином, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду 1-ї інстанції, що всі спірні рішення відповідача втратили чинність, оскільки закінчення виконавчого провадження з примусового виконання одного виконавчого документу (постанови Управління ДАБК) не перешкоджає примусовому виконанню самостійних виконавчих документів - постанов про стягнення виконавчого збору і мінімальних витрат виконавчого провадження».

Отже, аргументи відповідача щодо відмови у задоволенні позову спростовуються постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 у справі № 400/6228/21, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Абзацом першим частини першої статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа.

Судові витрати у цій справі в першій інстанції становить судовий збір у розмірі 1816,00 грн, що сплачений позивачкою за подання позовної заяви згідно з квитанцією № ПН 1172 від 20.08.2021 (а.с. 28).

У матеріалах справи також міститься квитанція про сплату судового збору позивачем за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 908,00 грн (а.с. 1). Таким чином, позивачем сплачено в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, надмірно сплачена сума судового збору повертається виключно за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Відповідне клопотання до суду не надходило.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 271, 287, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029; ) задовольнити.

2. Визнати протиправними і скасувати:

постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2021 у ВП № 66126099, винесену старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

постанову про стягнення виконавчого збору від 19.07.2021 у ВП № 66126099, винесену старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.07.2021 у ВП № 66126099, винесену старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

постанову про арешт коштів боржника від 19.07.2021 у ВП № 66126099, винесену старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 (нуль) копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду (адреса: проспект Гагаріна, 19-21, м. Одеса, 65039).

Повний текс рішення проголошено 05 січня 2022 року.

Суддя В.Г.Ярощук