Справа № 200/9922/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2022 р. Справа№200/9922/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Снєжко Алли Геннадіївни про стягнення судових витрат в адміністративній справі №200/9922/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТКГ ФОТОН до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанов від 1 червня 2021 року №177972, №177973,
В С Т А Н О В И В:
28 грудня 2021 року до суду надійшла зява представника позивача адвоката Снєжко Алли Геннадіївни про стягнення судових витрат в адміністративній справі №200/9922/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТКГ ФОТОН до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанов від 1 червня 2021 року №177972, №177973.
Судом призначено розгляд даної заяви на 05 січня 2022 року.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду заяви до суду не надходило.
05 січня 2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, оскільки вказані позивачем витрати не є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, обсягом таких робіт. Просить суд відмовити у задоволенні заяви.
Враховуючи положення ч.3 ст.252 КАС України суд вирішує питання про ухвалення додаткового рішення без участі сторін в порядку письмового провадження.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТКГ ФОТОН до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанов від 1 червня 2021 року №177972, №177973 задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт від 1 червня 2021 року №177972 та №177973, винесені Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки щодо Товариства з обмеженою відповідальністю ТКГ ФОТОН. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т. Перемоги, буд.14, м. Київ, 01135, ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТКГ ФОТОН (вул. Широка, 47, с. Шахове, Добропільський район, Донецька область, 85050, )/а.с.174-177/.

Згідно статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

В рішенні суду від 24 грудня 2021 року судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Тобто, з урахуванням приписів статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, є підстави для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України), тобто розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховий Суд, про що останнім вказується, зокрема, в постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, з аналізу змісту статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4201 від 03.01.2012 року, договір про надання правої допомоги від 29.07.2021, укладений між сторонами позивачем (клієнт) та адвокатом Снєжко А.Г., квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 30.07.2021 (підстава договір від 29.07.2021) на суму 10 000 грн.

Згідно п.п. 1.1 вищевказаного договору адвокат зобов`язується надати правову допомогу, а клієнт має сплатити адвокату гонорар в розмірі 5000,00 грн за кожну справу окремо.

Згідно п.п. 2.2 договору клієнт несе обов`язки сплатити гонорар адвокату в розмірі 5 тисяч гривень протягом трьох днів після підписання договору.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі East/WestAllianceLimited проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Поряд з цим, суд вважає суму витрат за послуги адвоката в даній справі 10000грн. явно завищеними.

Суд звертає увагу не те, в що п. 1.1 договору про надання правовоъ допомоги зазначено, що адвокат зобов`язується надати правову допомогу, а клієнт має сплатити адвокату гонорар в розмірі 5000,00 грн за кожну справу окремо. Натомість судом розглянуто одну справу, додаткових угод між адвокатом та позивачем суду не надано, також відсутні акт виконаних робіт або інші докази на підтвердження обсягу виконаних адвокатом робіт.

Крім того, у п.2.2. визначено, що клієнт несе обов`язки сплатити гонорар адвокату в розмірі 5 тисяч гривень протягом трьох днів після підписання договору.

Так, суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, предмет правового регулювання а саме правомірність застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт не потребує складних правових досліджень (загалом судова практика у аналогічних спорах є сталою), вивчення обсягу фактичних даних, аналізу первинних документів, та складність складених процесуальних документів не є значним.

До того ж, згідно інформації з діловодства спеціалізованого суду, яка також міститься на офіційному сайті Донецького окружного адміністративного суду, за період з січня 2021 року по теперішній час, адвокатом Снєжко А.Г. подано до суду 11 позовних заяв із тим же відповідачем та з аналогічним предметом позову щодо оскарження постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме справи: №200/9916/21, 200/9917/21, 200/9919/21, 200/9922/21, 200/12488/21, 200/12489/21, 200/12490/21, 200/13643/21, 200/14632/21, 200/14633/21, 200/16435/21.

Суд вважає, що наявність такої кількості подібних спорів, які є та були предметом розгляду в суді, ініційовані від імені одного того й самого представника, з подібним предметом, безпосередньо впливає на час, який необхідно витрати на оформлення позовної заяви.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, враховуючи предмет спору, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, тотожність правової позиції позивача та клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат у розмірі 4000,00грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 134-139,160,243,252, 256, 253,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача адвоката Снєжко Алли Геннадіївни про стягнення судових витрат в адміністративній справі №200/9922/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТКГ ФОТОН до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанов від 1 червня 2021 року №177972, №177973 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т. Перемоги, буд.14, м. Київ, 01135, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТКГ ФОТОН (вул. Широка, 47, с. Шахове, Добропільський район, Донецька область, 85050, ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення ухвалено в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження. Повний текст рішення виготовлено та підписано 5 січня 2022 року.

Додаткове судове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов