Справа № 420/20393/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром з 19.08.2021 р., з урахуванням раніше виплачених сум, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії по інвалідності, призначеної ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром з 19.08.2021 з урахуванням раніше виплачених сум;

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позову зазначає, що з 19.08.2021 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак, призначена пенсія виплачується органом Пенсійного фонду із обмеженням її максимального розміру. Вказує, що пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2016 року (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України») (далі Закон №911-VIII) передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року. Таким чином, вважає протиправною відмову пенсійного органу щодо здійснення перерахунку пенсії, оскільки вищевказані положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не можуть застосовуватися до позивача. Тому, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

(б) Позиція Відповідача

18.11.2021 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що починаючи з 01.01.2018 згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, кр доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався.

Відтак, факт призначення пенсії Позивачу саме в 2021 році свідчить про правомірність застосування до нього наведених вище нормативних положень про обмеження його пенсії максимальним розміром, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

(в) Позиція Позивача

22.11.2021 р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач наполягає на задоволенні позову з обставин, зазначених у позові.

ІІІ. Процедура та рух справи
01.11.2021 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 14.06 2021 №207 генерал-лейтенанта ОСОБА_3 звільнено з військової службу повідно до підпункту "б" (за станом здоров`я) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок i військову службу".

22.06.2021 за результатами огляду, проведеного Обласною медико-соціальною експертною комісією № 1. ОСОБА_4 надано статус особи з інвалідністю внаслідок війни II групи.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.08.2021 № 191 генерал-лейтенанта ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу вiйськової частини з 12.08.2021. Тобто останнім днем вiйськової служби Позивача с 12.08.2021.

Варто зазначити, що на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 вислуга років Позивача у Збройних Силах України становила: календарна 44 роки, пільгова - 75 років (на військовій службі з 18.05.1977), тобто ОСОБА_6 усе своє свідоме життя виконував одну з найважливіших функцій держави захист суверенітету та її територіальної цілісності, яка пов`язана з постійним ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

13.08.2021 ОСОБА_7 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з протоколом Головного управління ПФУ за пенсійною справою № Позивачу з 19.08.2021 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 80 процентів грошового забезпечення (до складу якого включено: посадовий оклад - 9890,00 грн; оклад за військове звання - 1690,00 грн; процентна надбавка за вислугу років - 5780,00 грн; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 32774,65 грн, всього 50114,65 грн).

Вiдповiдно до зазначеного протоколу Головного управління ПФУ основний розмір пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення складає 50114,65 грн (з урахуванням збільшення основного розміру пенсії (25%) 10022,93 грн).

Крiм того, ОСОБА_8 згідно з вимогами законодавства має право на підвищення (надбавки) до пенсії у загальному розмірі 958,46 грн (463,50 грн + 50,00 грн + 258,36 грн + 186,60 грн), у зв`язку з чим всього Позивачу призначено пенсію у розмірі 51073,11 грн.

Згідно з протоколом Головного управління ПФУ про перерахунок пенсії за пенсійною справою № основний розмір пенсії ОСОБА_5 (з урахуванням надбавок) складає 51073,11 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсії - 18540,00 грн.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

V. Джерела права та висновки суду
Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до ст.18 цього Закону: « Пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства».

Згідно з ч.1 ст.21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни II групи - 80 процентів.

Частина сьома ст.43 Закону №2262-ХІІ ( у редакції ЗУ від 24.12.2015 №911-V-ІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України) передбачала, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожитковим мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ (із змінами), згідно з яким максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже з 20.12.2016 частина сьома ст.43 Закону №2262-ХІІ є нечинною, а обмеження максимальним розміром пенсій протиправним.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» , «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення» , «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Однак, відповідно до ст.1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - саме такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постановах від 12.11.2019 у справі №826/3858/18, від 27.03.2020 у справі №357/14865/17 та від 28.01.2021 у справі №П/811/261/18.

Тобто Закон №2262-ХІІ є спеціальним стосовно інших нормативно-правових актів та саме його норми належать до застосування.

Застосування Закону №3668-VI, які фактично є ідентичними нормам, що були визнані неконституційними, нівелюють наслідки прийняття вказаного вище Рішення Конституційного Суду України та є повторним запровадженням правового регулювання, яке КСУ визнав неконституційним.. Також суд звертає увагу, що в даному Рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 , що принципи ч.5 ст.17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі ЗСУ та в інших військових формуваннях є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто, заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані або звужені. Також у вказаному Рішенні КСУ стверджує, що обмеження максимальним розміром пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України.

Крім того, у Рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 КСУ вказав, що закони та інші правові акти або їх окремі положення визнані неконституційними, не можуть бути прийнятими в аналогічній редакції, оскільки Рішення КСУ є обов`язковими для виконання на всій території України.

Відповідно до ст.8 Конституції України, що кореспондує із ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

VI. Розподіл судових витрат
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246КАС України суд,

ВИРІШИВ:
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ( ; 65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром з 19.08.2021 р. задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії по інвалідності, призначеної ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром з 19.08.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Бойко О.Я.