Справа № 640/23620/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Костюк Л.О.

Чаку Є.В.

За участю секретаря Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної податкової служби України, Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України, Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просив:

- визнати нечинним рішення Державної податкової служби України від 20.09.2019 р. № 2599/6/99-00-08-05-05 з 20 вересня 2019 року;

- визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 16.08.2019 р. № та від 16.08.2019 р. № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові-повідомлення рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.08.2019 № та від 16.08.2019 № . В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що проведеною камеральною перевіркою встановлено несвоєчасну сплату позивачем самостійно визначених податкових зобов`язань за результатами декларування податкових зобов`язань з ПДВ по податковим деклараціям за жовтень 2018 року - січень 2019 року та уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань за липень 2018 року, за вересень - листопад 2018 року. При цьому, апелянт зазначає, що кошти, спрямовані позивачем на сплату податку на додану вартість за жовтень-грудень 2018 року та січень 2019 року з урахуванням уточнюючих розрахунків, направлено у рахунок погашення податкового боргу та нараховано штрафні санкції за затримку сплати податкового зобов`язання.

04 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Також, 12 листопада 2021 року до суду апеляційної інстанції від позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшли додаткові пояснення разом з копіями документів.

16 листопада 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшло клопотання про долучення доказів направлення копії додаткових пояснень іншим учасникам справи.

20 грудня 2021 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - Перепелиці Альони Володимирівни надійшла заява про відвід судді Вівдиченко Т.Р.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року заяву представника Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - Перепелиці Альони Володимирівни про відвід судді Вівдиченко Т.Р. - визнано необґрунтованою. Передано справу №640/23620/19 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду судді, що вирішуватиме питання про відвід.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у задоволенні заяви представника публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - Перепелиці Альони Володимирівни про відвід судді Вівдиченко Т.Р. в адміністративній справі № 640/23620/19 відмовлено (суддя - Беспалов О.О.).

24 грудня 2021 року до суду апеляційної інстанції від позивача - Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» надійшли додаткові пояснення.

29 грудня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшло клопотання про приєднання письмових доказів, до якого додано витяги з інтегрованої картки платника податків ПАТ «Укрнафта»..

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено камеральну перевірку Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» () щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 20.12.2018 №), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за січень 2019 (від 20.02.2019 № ) та уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань за липень 2018 (від 20.01.2019 № ), за вересень 2018 (від 20.12.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.12.2018 № , від 20.01.2019 № ), за листопад 2018 (від 20.02.2019 № ).

За результатами камеральної перевірки складено Акт від 22.07.2019 року № 2245/28-10-42-03/00135390 «Про результати камеральної перевірки Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» ().

Згідно висновку Акту перевірки, ПАТ «Укрнафта» порушено пункт 203.2 ст. 203, пункт 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України та несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання за результатами декларування податку на додану вартість за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 20.12.2018 №), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за січень 2019 (від 20.02.2019 № ) та уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань за липень 2018 (від 20.01.2019 № ), за вересень 2018 (від 20.12.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.12.2018 № , від 20.01.2019 № ), за листопад 2018 (від 20.02.2019 № ).

На підставі Акту перевірки Офісом великих платників податків ДФС винесено податкові повідомлення-рішення від 16.08.2019 року:

- № , яким до ПАТ «Укрнафта» за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 178 457 754,10 грн. застосовано штраф у розмірі 10 %, що дорівнює 17 845 775,41 грн;

- № , за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 222 535 361, 80 грн. застосовано штраф у розмірі 20 %, що дорівнює 244 507 072,36 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ПАТ «Укрнафта» їх оскаржило в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, шляхом подання скарги від 30.08.2019 р. № 01/01/07/1404 (вх. ДПС № 637/6 від 03.09.2019).

Рішенням Державної податкової служби України від 20.09.2019 року № 2599/6/99-00-08-05-05 ПАТ «Укрнафта» було повідомлене про те, що строк розгляду його скарги продовжено до 01.11.2019 (включно). Рішення ДПС від 20.09.2019 року№ 2599/6/99-00-08-05-05 було підписане Дмитром Павловичем як в.о. директора Департаменту правового забезпечення.

Рішенням Державної податкової служби України від 28.10.2019 року № 7426/6/99-00-08-05-05 про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення від 16.08.2019 року № № , було залишено без змін, а скаргу ПАТ «Укрнафта»- без задоволення.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням ДПС України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Приписами підпункту 16.1.3-16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (в редакції, чинній на час проведення перевірки) закріплено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

За приписами пункту 86.2 статті 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» з питання своєчасної сплати до бюджету узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість.

За результатами перевірки контролюючим органом складено Акт від 22 липня 2019 року №2245/ 28-10-42-03/00135390 «Про результати камеральної перевірки Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (код за ) щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 20.12.2018 №), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за січень 2019 (від 20.02.2019 № ) та уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань за липень 2018 (від 20.01.2019 № ), за вересень 2018 (від 20.12.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.12.2018 № , від 20.01.2019 № ), за листопад 2018 (від 20.02.2019 № )» (далі - Акт перевірки) (Т. 1 а.с. 16-22).

За висновками Акту перевірки, ПАТ «Укрнафта» порушено пункт 203.2 ст. 203 та пункт 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України, та несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання за результатами декларування податку на додану вартість за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 20.12.2018 №), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за січень 2019 (від 20.02.2019 № ) та уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань за липень 2018 (від 20.01.2019 № ), за вересень 2018 (від 20.12.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.12.2018 № , від 20.01.2019 № ), за листопад 2018 (від 20.02.2019 № ).

На підставі вказаного Акту перевірки, Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення від 16 серпня 2019 року, а саме, № , яким до ПАТ «Укрнафта» за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 178 457 754,10 грн. застосовано штраф у розмірі 10 %, що дорівнює 17 845 775,41 грн. та № , за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 222 535 361,80 грн. застосовано штраф у розмірі 20 %, що дорівнює 244 507 072,36 грн. (Т. 1 а.с. 23-27).

Для вирішення питання про правомірність прийняття контролюючим органом вищевказаних податкових повідомлень-рішень, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно п. 203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Матеріали справи свідчать, що ПАТ «Укрнафта» було подано до податкового органу наступні податкові декларації з податку на додану вартість: за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 20.12.2018 №), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за січень 2019 (від 20.02.2019 № ) та уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2018 (від 20.01.2019 № ), за вересень 2018 (від 20.12.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.12.2018 № , від 20.01.2019 № ), за листопад 2018 (від 20.02.2019 № ), на підставі яких, позивачем всього було задекларовано податкових зобов`язань на загальну суму 1 400 988 205 грн. (Т. 1 а.с. 152-183).

Загальні правила щодо строків сплати грошових зобов`язань закріпленні в статті 57 Податкового кодексу України, зокрема, пунктом 57.1 вказаної статті передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Така ж за змістом норма закріплена, також, у пункті 203.2 статті 203 ПК України, згідно якої, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За змістом пункту 31.1 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Водночас, підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу вимог пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що платник податку зобов`язаний сплачувати визначені ним податкові зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, при цьому, граничний строк сплати податкового зобов`язання відраховується від граничної дати подання податкової декларації.

При цьому, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Колегія суддів зазначає, що граничним терміном сплати ПАТ «Укрнафта» грошових зобов`язань по податковій декларації № за жовтень 2018 року є 30 листопада 2018 року, по податковій декларації № за листопад 2018 року є 31 грудня 2018 року, по податковій декларації № за грудень 2018 року є 31 січня 2019 року та по податковій декларації № за січень 2019 року є 01 березня 2019 року.

Згідно декларацій ПАТ «Укрнафта» з податку на додану вартість, з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань, поданих позивачем у грудні 2018 року -лютому 2019 року, сума задекларованих податкових зобов`язань за жовтень 2018 року - січень 2019 року становить 1 400 993 116,00 грн.

На підтвердження того, що усі податкові зобов`язання за податковими деклараціями були своєчасно сплачені, ПАТ «Укрнафта» надало платіжні доручення за період з 10 жовтня 2018 року по 28 лютого 2019 року (Т. 1 а.с. 184 - Т. 2 а.с. 28).

Водночас, апелянт зазначає, що, згідно даних інтегрованої картки платника, сплачені ПАТ «Укрнафта» кошти в розмірі 1 363 479 163,10 грн., були спрямовані податковим органом в рахунок погашення недоїмки за попередні періоди, тобто, податкових зобов`язань по деклараціях за періоди, що передували податковим періодам жовтень 2018 - січень 2019 року, а саме: по податкових деклараціях за серпень-грудень 2018 року (№№, , , ,); по уточнюючих розрахунках податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (№№, . , . ); по пені КОР.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Пунктом 87.9 статті 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 131.2 ст. 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 820/11409/15 зазначив наступне: «...платник податків за наявності податкового боргу не має права самостійно визначати черговість погашення податкових зобов`язань з - поміж податкового боргу та поточних грошових зобов`язань, оскільки обтяжений обов`язком спочатку погашати податковий борг, а вже потім здійснювати погашення поточних грошових зобов`язань по податкам та зборам. В разі невиконання платником податків згаданого обов`язку, податковий орган зобов`язаний замість платника податків зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків».

Законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у поставні від 13 квітня 2021 року у справі № 825/770/18.

Отже, вищенаведеними нормами Податкового кодексу України визначено обов`язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що визначальною та істотною умовою для застосування вказаних приписів є встановлення наявності податкового боргу.

Матеріали справи свідчать, що з метою перевірки правомірності зарахування Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків грошових коштів, сплачених ПАТ «Укрнафта» на погашення самостійно узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, в погашення іншого податкового боргу за черговістю його виникнення, на підставі п. 87.9 ст. 87 ПК України, судом першої інстанції у даній справі була призначена судово-економічна експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

- Чи підтверджується документально (первинними документами податкового обліку) та в якому розмірі наявність у ПАТ "Укрнафта" податкового боргу з податку на додану вартість станом на дати сплати грошових коштів платіжними дорученнями (182 шт.), копії яких були додані ПАТ "Укрнафта" до відповіді на відзив (вих. № 01/01/07-32 від 13.01.2020р.)?

- Чи підтверджується документально погашення (сплата) ПАТ "Укрнафта" податкових зобов`язань, самостійно задекларованих на підставі податкових декларацій: за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 20.12.2018 №), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за січень 2019 (від 20.02.2019 № ) та за уточнюючими розрахунками: за липень 2018 (від 20.01.2019 № ), за вересень 2018 (від 20.12.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.12.2018 № , від 20.01.2019 № ), за листопад 2018 (від 20.02.2019 № )?

За результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи у адміністративній справі № 640/23620/19 складено Висновок експертів від 22 грудня 2020 року № 18441/20-71/36225/36226/36227/20-71 (Т. 2 а.с. 78-141), в якому викладені наступні висновки:

1. Відповідно до даних інтегрованої картки платника ПАТ «Укрнафта» з податку на додану вартість станом на дати сплати грошових коштів платіжними дорученнями на загальну суму 1 400 993 522,91 грн, копії яких були додані ПАТ «Укрнафта» до відповіді на відзив (вих. № 01/01/07-32 від 13.01.2020:

- податковий борг на 10.10.2018 становив 212 220 923,09 грн, з них грошових зобов`язань та штрафних санкцій - 212 220 923,09 грн, пені - 0,00 грн;

- податковий борг станом на 28.02.2019 становив 221 035 524,89 грн, з них грошових зобов`язань та штрафних санкцій - 221 035 451,31 грн, пені - 73,58 грн;

- податковий борг станом на 01.03.2019 становив 647 552 228,31 грн., з них грошових зобов`язань та штрафних санкцій - 647 552 228,31 грн, пені - 73,58 грн.

- розмір задекларованих зобов`язань з податку на додану вартість за період з 10.10.2018 по 01.03.2019 становить 1 879 971 320,00 грн., у тому числі, за податкові періоди жовтень 2018 - січень 2019 року - 1 400 988 205,00 грн. Зазначено, що документально підтвердити розмір та черговість виникнення у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу з податку на додану вартість за податкові (звітні) періоди, що передували податковим (звітним) періодам жовтня 2018 року - січня 2019 року, станом на дату проведення камеральної перевірки ПАТ «Укрнафта», за результатами якої складено акт від 22.07.2019 № 2245/28-10-42-03/00135390, не видається за можливе, оскільки первинних документів податкового обліку, що підтверджують документально відсутність/наявність у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу з податку на додану вартість у податкові періоди, що передували податковим (звітним) періодам жовтня 2018 - січня 2019 року, на дослідження не надано, а в інтегрованій картці платника податковий борг відображається загальною сумою, а не в розрізі окремих документів, та визначається шляхом проведення розрахункових операцій.

2. Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень за період з 10.10.2018 по 28.02.2019 на загальну суму 14 00 993 552,91 грн вбачається, що суми податкових зобов`язань, зазначені ПАТ «Укрнафта» в поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень 2018 року - січень 2019 року та уточнюючих розрахунках до податкових декларацій з податку на додану вартість за липень 2018, за вересень 2018, за жовтень 2018, за листопад 2018 сплачені протягом періоду, який не перевищує 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.2 ПКУ для подання податкової декларації, проте, згідно даних інтегрованої картки платника такі кошти спрямовані Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби в рахунок погашення податкових зобов`язань, відмінних від зобов`язань, задекларованих згідно з податкових декларацій за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 20.12.2018 №), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за січень 2019 (від 20.02.2019 № ) та за уточнюючими розрахунками: за липень 2018 (від 20.01.2019 № ), за вересень 2018 (від 20.12.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.12.2018 № , від 20.01.2019 № ), за листопад 2018 (від 20.02.2019 № ).

Як вбачається з інтегрованої картки платника (далі - ІКП), податковий борг ПАТ «Укрнафта» станом на 10 жовтня 2018 року становив 212 220 923, 09 грн., з них грошових зобов`язань та штрафних санкцій - 212 220 923, 09 грн., пені - 0,00 грн. (Т. 1 а.с. 71-119).

Разом з тим, у Висновку експертів від 22 грудня 2020 року № 18441/20-71/36225/36226/36227/20-71 зазначено, що під час проведення дослідження було встановлено, що за даними ІКП у період з 01.10.2018 по 31.10.2018 сума зарахованих коштів від позивача становила 458 536 587,61 грн., у тому числі, у періоді з 10.10.2018 р. по 31.10.2018 р. - 231 360 193,79 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки податковий борг позивача за даними ІКП на 10.10.2018 становив 212 220 923,09 грн, з них грошових зобов`язань та штрафних санкцій - 212 220 923,09 грн, пені - 0,00 грн, такий податковий борг підлягав погашенню в повному обсязі за рахунок грошових коштів, сплачених позивачем у періоді з 10.10.2018 по 31.10.2018 - 231 360 193,79 грн.

Апелянт не погоджується з вищевказаним висновком суду та зазначає, що судом не враховано нарахування 30 жовтня 2018 року ПАТ «Укрнафта» податкового зобов`язання по декларації з податку на додану вартість № від 22.10.2018 з терміном сплати 30.10.2018 в сумі - 478 983 115,00 грн. Після проведеного нарахування 30.10.2018 р. податковий борг ПАТ «Укрнафта» збільшився та становив - 618 477 599,38 грн.

Отже, апелянт стверджує, що сплачених коштів ПАТ «Укрнафта» у періоді з 10.10.2018 по 31.10.2018 в сумі 231 360 193, 79 грн. є не достатньою сумою для погашення його податкового боргу.

Водночас, на спростування вищевказаних доводів, ПАТ «Укрнафта» надано суду апеляційної інстанції додаткові пояснення разом з податковою декларацію з податку на додану вартість № за вересень 2018 року від 22.10.2018 року, Квитанцію №2 від 22.10.2018 р. та копії платіжних доручень за період з 24 вересня 2018 року по 29 жовтня 2018 року (Т. 3 а.с. 132-185).

Згідно податкової декларації з податку на додану вартість № за вересень 2018 року, позивачем задекларовано суму податку на додану вартість у розмірі 478 983 115,00 грн.

Так, позивач зазначає, що уся задекларована сума податкових зобов`язань з ПДВ - 478 983 115,00 грн. за податковий період - вересень 2018 року була своєчасно (до 30.10.2018) та у повному обсязі сплачена ПАТ «Укрнафта», на підтвердження чого надає копії платіжних доручень від 25 вересня 2018 року № 13805-П18, №13681-П18, №13785-П18, №13784-П18, №13783-П18, №13782-П18, №13781-П18, №13780-П18, №13779-П18, №13682-П18, №13683-П18, №13684-П18, №13685-П18, №13748-П18, від 26 вересня 2018 року № 13832-П18 та № 13845-П18, від 27 вересня 2018 року 13863-П18, № 13878-П18, № 13891-П18, № 13892-П18, № 13893-П18, № 13909-П18, від 28 вересня 2018 року №13972-П18, №13973-П18, №13974-П18, від 04 жовтня 2018 року №14232-П18, №14236-П18, №14237-П18, №14238-П18, №14239-П18, №14265-П18, від 05 жовтня 2018 року №14347-П18, № 14354-П18, №14416-П18, №14417-П18, №14418-П18, від 08 жовтня 2018 року № 14455-П18, № 14477-П18, №14478-П18, №14479-П18, №14482-П18, №14490-П18, №14476-П18, №14480-П18, від 09 жовтня 2018 року №14476-П18, №14480-П18, №14481-П18, №14513-П18, №14535-П18, №14536-П18, №14537-П18, №14538-П18, №14539-П18, №14540-П18, №14552-П18, від 10 жовтня 2018 року №14554-П18, №14569-П18, №14617-П18, №14618-П18, від 11 жовтня 2018 року №14643-П18, №14653-П18, №14696-П18, №14709-П18, від 16 жовтня 2018 року №14783 -П18, від 17 жовтня 2018 року №14831-П18, від 18 жовтня 2018 року №14905-П18, від 19 жовтня 2018 року №14992-П18, №14993-П18, №14994-П18, №14995-П18, від 22 жовтня 2018 року №15078-П18, від 23 жовтня 2018 року №15147-П18, №15148-П18, №15149-П18, №15150-П18, від 24 жовтня 2018 року №15215-П17, №15216-П18, №15217-П18, №15251-П18, №15252-П18, від 25 жовтня 2018 року №15253-П18, №15254-П18, від 26 жовтня 2018 року №15393-П18 та від 29 жовтня 2018 року № 15394-П18, №15395-П18, №15396-П18, №15402-П18 на загальну суму 478 983 115,00 грн.

Таким чином, позивачем надано докази своєчасної сплати грошових зобов`язань за податковою декларацію з податку на додану вартість № за вересень 2018 року, водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на спростування вищевказаних доводів ПАТ «Укрнафта» будь-яких доказів чи пояснень не надано.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, як на доказ існування у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу посилається лише на інтегровану картку платника податків.

З даного приводку, слід зазначити наступне.

У Висновку експертів від 22 грудня 2020 року № 18441/20-71/36225/36226/36227/20-71 зазначено, що документально підтвердити розмір та черговість виникнення у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу з податку на додану вартість за податкові (звітні) періоди, що передували податковим (звітним) періодам жовтня 2018 року - січня 2019 року, станом на дату проведення камеральної перевірки ПАТ «Укрнафта», за результатами якої складено акт від 22.07.2019 № 2245/28-10-42-03/00135390, не видається за можливе, оскільки первинних документів податкового обліку, що підтверджують документально відсутність/наявність у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу з податку на додану вартість з податкові періоди, що передували податковим (звітним) періодам жовтня 2018 - січня 2019 року, на дослідження не надано, а в інтегрованій картці платника податковий борг відображається загальною сумою, а не в розрізі окремих документів та визначається шляхом проведення розрахункових операцій.

На час виникнення спірних правовідносин наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №751/28881 від 20.05.2016, був затверджений Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №422).

В пункті 2 Розділу І вказаного Порядку №422 визначено, зокрема, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) це - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо).

Первинні показники - показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску.

Статтею 71 ПК України передбачено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

За приписами статті 72 ПК України визначено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків;. від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Положеннями п. 74.1 ст. 74 ПК України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Отже, саме первинні документи підтверджують наявність чи відсутність у платника податків податкового боргу, узгодженої суми податкового зобов`язання, розміру і строку сплати податку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ІКП не є первинними документами, оскільки мають похідний від них характер та є результатом відображення, систематизації та узагальнення первинних показників, що містяться у первинних документах.

Таким чином, дані ІКП не можна вважати доказами наявності у платника податків податкового боргу, узгодженої суми податкового зобов`язання, розміру і строку сплати податку.

Враховуючи вищезазначене, посилання апелянта на відомості з інтегрованої картки платника, як на доказ існування у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки існування податкового боргу може бути встановлено лише шляхом аналізу відповідних первинних документів.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вимогами частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, відповідно до процесуального законодавства, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що колегією суддів оголошувались перерви для надання відповідачу, як суб`єкту владних повноважень, можливості надання доказів існування у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу.

Так, 29 грудня 2021 року до суду апеляційної інстанції від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшло клопотання про приєднання письмових доказів, до якого додано витяг з інтегрованої картки платника.

Разом з тим, як було вищезазначено, лише відомості з інтегрованої картки платника не можуть слугувати доказом наявності податкового боргу, оскільки, його наявність може бути встановлено лише шляхом аналізу відповідних первинних документів.

Вищевказане свідчить про те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів існування у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу, що вказує на недоведеність правомірності зарахування грошових коштів сплачених позивачем в погашення іншого податкового боргу за черговістю його виникнення.

Крім того, з інтегрованої картки платника вбачається, що податковий орган спрямовував грошові кошти, сплачені позивачем за період з 10.10.2018 р. по 28.02.2019 р. в погашення штрафної санкції по податковому повідомленню-рішенню № від 04.10.2018, оскільки, така штрафна санкція за даними ІКП була відображена як податковий борг.

Матеріали справи містять податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 04 жовтня 2018 року № , згідно якого, ПАТ «Укрнафта» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 68 664 835,94 грн. (Т. 3 а.с .18).

Водночас, як зазначає позивач та підтверджено апелянтом, вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене ПАТ «Укрнафта» до Окружного адміністративного суду м. Києва та є предметом судового спору у справі № 640/1050/19.

Відповідно до абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначене у податковому повідомлення-рішення № від 04.10.2018 грошове зобов`язання в розмірі 68 664 835, 94 грн. є неузгодженим, на підставі абз. 4 п. 56.18 ПК України, відповідно, спрямування податковим органом коштів позивача в погашення такого зобов`язання, на підставі п. 87.9. ст. 87 ПК України, було неправомірним.

Посилання апелянта на те, що у зв`язку з оскарженням ПАТ «Укрнафта» податкового повідомлення-рішення № від 04.10.2018 в адміністративному порядку до ДПС України, відповідачем 01.11.2018 виключено з обліку штрафні сканкції по ст. 126 ПК України нарахованих, згідно даного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, відповідно до відомостей інтегрованої картки платника, 04 березня 2019 року податковим органом поновлено облік грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням № від 04.10.2018.

Щодо посилань апелянта на постанови Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 808/2290/17, від 21 жовтня 2019 року у справі № 826/7343/18, від 05 червня 2018 року у справі №821/1750/17, від 17 квітня 2018 року у справі №2а/0570/4025/12 слід зазначити, що висловлене у цих судових рішеннях правозастосування не суперечить висновкам, зробленим судом у справі, що переглядається. Висновки у кожній з цих справ здійснені за результатами оцінки доказів, які підтверджують обставини, пов`язані з правами та обов`язками учасників справи. У кожних окремих правовідносинах при застосуванні судом одних й тих самих норм права в залежності від фактичних обставин справи, оцінки судами доказів або відсутності певних доказів, висновки судів можуть бути відмінними від тих, що здійснені судом в цій справи, проте, це не свідчить про неправильне застосування норми матеріального права, а вказує на відмінність фактичних обставин та доказової бази.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що викладений в Акті перевірки висновок податкового органу про порушення позивачем граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а тому, винесені на його підставі оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 16 серпня 2019 року № , № є протиправними та правомірно скасовані судом першої інстанції.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Костюк Л.О.

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 05.01.2022 р.