Справа № 480/10748/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що до 01.08.2019 р. він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На підставі наказу командира 27 реактивної артилерійської бригади (по особовому складу) від 25.07.2019 р. № 110-РС позивача звільнено в запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 01.08.2019 р. виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років становить: календарна 05 років 09 місяців 06 днів, загальна 12 років 01 місяць 04 дні. На підставі ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку зі звільненням у зв`язку із закінченням строку контракту, однак таку допомогу йому не виплачено. Вважає, що невиплата зазначеної допомоги порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просив позов задовольнити.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що 25.10.2013 р. позивач вступив на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 , 01.08.2019 р. позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з лав Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту.
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2021 р. № 2670 вислуга років позивача у Збройних Силах України станом на 01.08.2019 р. становила: календарна 05 років 09 місяців 06 днів, загальна 12 років 01 місяць 04 дні.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту, одноразова грошова допомога виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Норма аналогічного змісту міститься також у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року N 260, а саме пунктом 2 розділу XXXII цього Порядку встановлено, що у разі звільнення з військової служби, зокрема, у зв`язку із закінченням строку контракту, одноразова грошова допомога виплачується за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Тобто для цілей виплати відповідної допомоги враховуються лише календарні роки служби. У даному випадку календарна вислуга позивача на час звільнення складала 5 повних років, а тому підставі для виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні у військової частини НОМЕР_1 не було. За таких обставин, не виплативши позивачу зазначену допомогу відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства і в межах наданих повноважень.
Крім того, з огляду на те, що позивач знав про порушення своїх прав з 01.08.2019 р., коли його було виключено зі списків особового складу військової частини, ним пропущено строк звернення до суду. При цьому будь-яких доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом, позивачем не надано. Просив у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира 27 реактивної артилерійської бригади (по особовому складу) від 25.07.2019 р. № 110-РС позивача звільнено в запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2019 р. № 167 з 01.08.2019 р. позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.6).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2021 р. № 2670 вислуга років позивача у Збройних Силах України станом на 01.08.2019 р. становила: календарна 05 років 09 місяців 06 днів, загальна 12 років 01 місяць 04 дні (а.с.8).
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, однак така допомога йому не виплачена.
Суд вважає, що невиплата відповідачем одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є необґрунтованою та суперечить вимогам чинного законодавства з огляду на таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року N 260.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Вказаній нормі кореспондують положення пункту 2 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, відповідно до якого у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.
Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".
Крім того, частина 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачає будь-яких обмежень щодо обчислення такої вислуги лише в календарних роках, а передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення за наявності вислуги 10 років і більше. Тобто в частині другій статті 15 Закону відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, загальна вислуга років позивача на час звільнення становила 12 років 01 місяць 04 дні, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана. Оскільки інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги відсутні, суд дійшов висновку, що позивач має право на таку виплату.
Таким чином, позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки така допомога йому не була виплачена.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17.
Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з огляду на таке.
Судом встановлено, що виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби не проведено з 01.08.2019 р. саме з вини відповідача суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо виплати зазначеної допомоги, таке порушення є триваючим, тому право позивача щодо отримання грошової компенсації з 01 серпня 2019 року є абсолютним та не може бути обмежено строком.
Таким чином, позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без обмеження строком.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи, що відповідач, не виплативши позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, не дотримався вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", така бездіяльність не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 станом на день звільнення - 01.08.2019 р. - одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні 01.08.2019 р. з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах