Справа № 203/2031/21
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2021-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2031/21
Провадження № 2-а/0203/45/2021
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Колесніченко О.В.,

при секретарі - Свириденка І.С.,

представника позивача Трофименка В.В.,

представника відповідача - Ховрич О.А.,

розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в залі суду у паперовій формі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2021 року ОСОБА_1 у встановлений законом строк відповідно до ст. 289 КУпАП оскаржила до суду в порядку пункту 3 частини першої статті 288 цього Кодексу постанову начальника УДАБК Дніпровської міськради, Ратич Н. М., про накладення стягнення за ч. 1 ст. 18842 КУпАП у виді 6 800 гривень штрафу, пред`явивши адміністративний позов з підстав незаконного притягнення до адміністративної відповідальності двічі за одне й те саме ж внаслідок грубого порушення порядку збирання доказів за ст. 251 КУпАП, за якого обставини для спростування її, позивача, заперечень встановлені всупереч законній силі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2020 року, у зв`язку з чим просила скасувати постанову про накладення стягнення і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Позивач аргументувала незаконність збирання доказів порушенням порядку проведення перевірки та складення за її наслідками акта в її, позивача, відсутність, тобто через їх невідповідність пункту 9 ч. 2 ст. 2 КАС України внаслідок неврахування прав позивача на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідач, УДАБК Дніпровської міськради, у поданому відзиві позов не визнав повністю, категорично заперечуючи проти його задоволення з міркувань можливості притягнення до відповідальності за ст. 18842 КУпАП за наслідками виявлення і присікання проступку за ч. 5 ст. 96 КУпАП, навівши аргументи про суворо дотриманий порядок проведення у квітні 2021 року позапланової перевірки стану виконання раніше виданого відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» припису від 27.12.2019. У відзиві відповідач стверджував про направлення позивачу всіх документів поштою через відмову отримувати їх наручно.

З відкриттям спрощеного позовного провадження ухвалою суду від 31 травня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах офіційного з`ясування всіх обставин у справі проведена її письмова підготовка з обміном сторонами заявами по суті справи.

З оскарженої постанови відповідача № 14А/120521 від 12 травня 2021 року видно притягнення землекористувача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суб`єкта містобудування у справі про адміністративне правопорушення за невиконання припису від 27.12.2019 усунути самочинне, без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1 , будівництво капітальної будівлі площею 1 м 96 см х 2 м 55 см, зведеної на основі бетонного фундаменту висотою 30 см з цоколем з глиняної цегли на 33 см та стінами з газобетонних блоків висотою 224 см.

Справу про адміністративне правопорушення в порушення ч. 2 ст. 288 КУпАП відповідач разом з відзивом всупереч ч. 4 ст. 162 КАС України не надіслав, обмежившись вибірковим наданням засвідчених копій документів з такої справи, які суд приймає відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 77 КАС України за покладені в основу оскаржуваної постанови за відсутності жодних повідомлень відповідача неможливості з об`єктивних причин в порядку ст. 79 цього Кодексу подати інші докази правомірності свого рішення.

Раніше, Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в рішенні від 07 вересня 2020 року про скасування постанови про накладення стягнення за ч. 5 ст. 96 КУпАП із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з законною силою встановив і з 18 вересня 2020 року відповідно до ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню порушення відповідачем порядку проведення позапланової перевірки за зверненням сусідки позивача ОСОБА_2 без розміщення на офіційному веб-сайті інформації про це в день початку такої перевірки, яка проведена без належної добросовісності у з`ясуванні часу зведення прибудови та не обґрунтована способом перевірки її основи з оформленням акта № про виявлення 27 грудня 2019 року порушень у відсутність позивача, яка частку у праві на садибу на АДРЕСА_1 успадкувала у 2014 році.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, наполягаючи на скасуванні протиправної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав відсутності в діянні позивача складу проступку.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнала адміністративний позов повністю з наведених у відзиві доводів і міркувань та аргументувала свої заперечення триваючим характером порушення вимог містобудівної діяльності, що має істотне значення у цій справі для визнання за відповідачем права перевіряти виконання позивачем нескасованого припису, у зв`язку з чим оскаржена постанова складена з дотриманням правил провадження за наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 18842 КУпАП, доведеного доказами, які вказують на свідоме невиконання припису, на підставі чого просила в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши в судовому засіданні зібрані письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови відповідно до ст. 293 КУпАП, дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступних мотивів.

Строк накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП обчислюється з моменту виявлення того закінченого проступку, тривання якого присічено таким чином чи припиненням дії відповідної норми закону або, за усталеною судовою практикою, продовжується до виконанням регламентованого обов`язку відповідним суб`єктом, якщо цей обов`язок ще можливо виконати, чи до усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок.

За диспозицією частини першої статті 18842 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю, що з формальним складом, дійсно, може мати характер триваючого проступку за висновками Верховного Суду, викладеними 30 квітня 2020 року у постанові Касаційного адміністративного суду № К/9901/16933/18, про тривале перебування у стані неперервного порушення закону на стадії закінченого проступку, який винний скоює увесь час безперервно у формі невиконання покладених на нього конкретних обов`язків або виконав їх не повністю, або неналежним чином (справа № 461/6241/17).

Відповідальність за такий проступок має характер профілактики інших правопорушень і за викладеними Верховним Судом висновками у постанові Касаційного адміністративного суду від 15 травня 2020 року за № К/9901/32491/18 не суперечить ст. 61 Конституції України у випадку притягнення до того до відповідальності за ст. 96 КУпАП (справа № 361/6571/16).

За відомостями протоколу про адміністративне правопорушення суд безпосередньо переконався у розпочатому у справі провадженні 16.04.2021 з дотриманням права позивача на участь у процесі прийняття оскаржуваної постанови з огляду на засвідчену відмову від участі у складанні акта позапланової перевірки та підписання протоколу з викладом своїх пояснень, копії яких своєчасно надіслані поштовим зв`язком у рекомендованих відправленнях, що виключає невідповідність предмета оскарження вимогам п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Проте, у цьому протоколі та згодом в оскарженій постанові суб`єкт владних повноважень поклав в основу притягнення до відповідальності і пов`язував його з невиконанням припису, виданого 27 грудня 2019 року за фактом самочинного будівництва, строком до 27 лютого 2020 року. При цьому, відомості припису про усунення самочинного будівництва суперечать фактичним даним позапланової перевірки стану його виконання у квітні 2021 року, як в частині меншої площі об`єкта порівняно з 2,7 м х 2,4 м, так і в частині більшої висоти порівняно з 2,7 м, а сам припис пов`язувався з відсутністю повідомлення на початок будівельних робіт і необхідністю перебудови об`єкта на земельній ділянці на АДРЕСА_1 під кадастровим № :06:044:0004 з метою усунення порушень законних прав та інтересів сусіднього землекористувача ділянки у АДРЕСА_2 , під кадастровим № :06:044:0073.

Тобто, наочно зафіксовані зміни в об`єкті будівництва, що підлягали врахуванню відповідачем за висновками Верховного Суду, викладеними 18 червня 2020 року у постанові Касаційного адміністративного суду № К/9901/38971/18, про триваюче закінчене правопорушення (яке можливо припинити) з моменту початку виконання будівельних робіт до його припинення фактичним виконанням таких робіт (справа № 682/2447/16-а).

В свою чергу, відповідач з огляду на заборону на повторне проведення позапланової перевірки відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» за тим самим фактом, що був підставою для раніше проведеної позапланової перевірки об`єкта будівництва чи суб`єктів містобудування, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм є неможливою, згідно ч. 1 ст. 38 цього Закону видає припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил тільки один раз з визначенням строку для його добровільного виконання, по закінченні якого виявлення факту невиконання припису має наслідком позов органу державного архітектурно-будівельного контролю до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Таким чином, характер триваючого проступку мають діяння з ознаками ч. 5 ст. 96 КУпАП, а невиконання припису про усунення таких триваючих правопорушень у строк для добровільного виконання за висновками Верховного Суду, викладеними 19 травня 2020 у постанові Касаційного адміністративного суду № К/9901/39780/18, є разовим, бо завершується з плином встановленого строку для виконання (справа № 404/1794/16), а не пов`язаний з ухиленням чи порушенням прямо встановленої законом заборони іншим чином, через що позапланова перевірка у квітні 2021 року проведена відповідачем поза межами двомісячного строку, відведеного за ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення до 27 квітня 2020 року.

Підлягає закриттю те розпочате провадження у справах про адміністративне правопорушення, яке відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП і не могло бути розпочатим через закінчення строку накладення стягнення вже на момент складення відповідного протоколу, яким оформлюється кожний випадок виявлення правопорушення, що втратило ознаку караності відповідно до ст. 9 КУпАП.

Тому відповідач у з`ясованих обставинах без належної перевірки стану завершеності будівництва використав надані йому повноваження для втручання у розв`язання земельного спору про добросусідство всупереч меті, з якою йому надані повноваження державного архітектурно-будівельного контролю, а протокол складений несвоєчасно з нерозсудливо визначеними підставами притягнення до адміністративної відповідальності за проступок, який не визнається триваючим, через що оскаржувана постанова у підсумку не відповідає добросовісності відповідача від початку провадження за п.п. 5, 6, 10 ч. 2 ст. 2 КАС України, виключаючи законність дій та рішень відповідача, в цілому, в порушення п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 2 КАС України.

До способів судового захисту за визначенням у ст. 5 КАС України віднесене визнання за позовом особи протиправним та скасування індивідуального акта суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень з можливістю забезпечення його ефективності у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень також в інший спосіб, чому відповідають загальні повноваження судів при вирішенні справи адміністративної юрисдикції згідно ч.ч. 2-3 ст. 245 КАС України про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язавши суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, складаючи зміст функції судового нагляду у сфері публічно-правових відносин.

Особливості вирішення у спрощеному провадженні адміністративної справи відповідно до ст. 286 КАС України обумовлені правилами ст.ст. 245-246 і глави 24 КУпАП про предмет перевірки судом згідно ст. 293 КУпАП законності й обґрунтованості винесеної у справі про адміністративне правопорушення постанови, у формі якої на виконання владних управлінських функцій видається індивідуальний акт реалізації адміністративної відповідальності фізичної особи, з огляду на що такі особливості передбачають ефективний судовий контроль не лише за визначенням міри адміністративної відповідальності, а, в цілому, й за порядком притягнення особи до такої відповідальності, не обмежуючись при цьому суто судовим наглядом.

Відповідно, між ст.ст. 5, 245 КАС України і ч. 3 ст. 286 цього Кодексу немає колізії чи конкуренції загальної і спеціальної норм у визначені повноважень суду при вирішенні справи, оскільки з метою забезпечення на практиці ефективності визнання індивідуального акта протиправним, окрім позбавлення його юридичної сили внаслідок скасування, субсидіарно передбачена можливість, залежно від характеру протиправності, не залишати вирішення питання притягнення до адміністративної відповідальності на власний розсуд суб`єкта владних повноважень, а прийняття рішення на користь позивача, остаточно припинивши діяльність суб`єкта владних повноважень у цій сфері на засадах верховенства права в аспекті правової визначеності стану позивача.

Суд за наслідками розгляду адміністративної справи дійшов висновку ухвалити згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України це рішення про скасування протиправної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення провадженням за п. 7 ст. 247 КУпАП, переконавшись за офіційно з`ясованих обставин в наявності підстав для скасування оскарженої постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 293 КУпАП внаслідок незаконності початку провадження у справі про адміністративне правопорушення через неправильну кваліфікацію скоєного з істотною невідповідністю розгляду відповідачем такої справи вимогам, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України

Керуючись ст. ст. 288, 293 КУпАП і ст. ст. 243, 246, 257, 262, 271-272, 286 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Ратич Надії Миколаївни, № 14А/120521 від 12 травня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу за ч. 1 ст. 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити - за п. 7 ст. 247 КУпАП.

В решті вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги впродовж десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, з плином яких набирає законної сили.

Суддя О.В. Колесніченко