Справа № 440/16615/21
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/16615/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Приватне підприємство "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про:

- визнання протиправною та скасування постанови від 12.11.2021 про відкриття виконавчого провадження №67485370;

- визнання протиправною та скасування постанови від 12.11.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №67485370;

- визнання протиправною та скасування постанови від 12.11.2021 про відкриття виконавчого провадження №67485529;

- визнання протиправною та скасування постанови від 12.11.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №67485529.

Позов обґрунтований тим, що оскаржувані постанови старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) прийнято без достатніх підстав і не у межах повноважень, наданих державному виконавцю.

Ухвалою від 07 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, витребувано докази. Відмовлено у залученні до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив про правомірність винесення оскаржуваних постанов, оскільки відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 11 статті 39 Закону, якщо виконавчий збір та штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про накладення штрафу реєструються в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчі документи та підлягають виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача для участі в судовому засіданні не з`явився.

Представник відповідача для участі в судовому засіданні до суду не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що Господарським судом Полтавської області видано наказ від 04.12.2020 №917/204/20 про примусове виконання рішення, відповідно до якого зобов`язано Приватне підприємство "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" надати безоплатно у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" інформацію стосовно речових прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, на об`єкт нерухомого майна - кв. 54 по вулиці Духова Генерала, буд. 10, у відповідь на запит державного реєстратора виконавчого комітету Полтавської міської ради № 17-18/733 від 30.05.2019 та №17-19/809 від 24.06.2019.

На виконання заяви Полтавської міської ради старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Полтава Північно-східного регіонального управління Міністерства юстиції м. Суми Кучик Аліною Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2020 ВП№64011955.

29.12.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 153,07 грн.

06.07.2021 державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця знаходження боржника ПП ПБТ1 ''Інвентаризатор", а саме: м. Полтава, вул. Романа Шухевича, 4 з метою перевірки виконання рішення суду, про що складено відповідний акт державного виконавця від 06.07.2021.

При здійсненні виконавчих дій встановлено, що керівник боржника Корчака Володимир Михайлович знаходився на робочому місці та повідомив, що вищезазначене рішення до суду оскаржується та знаходиться на розгляду в суді. Підтвердження, щодо виконання рішення суду не надано. Відповідно до телефонної розмови представник боржника Тукало В.І. зобов`язався з`явитися до відділу 07.07.2021 та надати відповідні документа.

Старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Полтава Північно-східного регіонального управління Міністерства юстиції м. Суми Кучик Аліною Юріївною винесено постанову від 07.07.2021 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №64011955, згідно з якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 20.07.2021 №1036 ПП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" сплачено штраф на користь держави в розмірі 5100 грн.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, державним виконавцем перераховано витрати на проведення виконавчий дій у розмірі 153,07 грн (платіжне доручення №8959, №8960 від 19.08.2021), виконавчий збір у розмірі 449,72 (платіжне доручення №8961 від 19.08.2021), штрафу у розмірі 4497,21 грн (платіжне доручення №9090 від 19.08.2021).

Державним виконавцем направлено вимогу від 12.08.2021 за вих. №63870 на адресу боржника про надання відділу до 20.08.2021 підтвердження щодо виконання рішення суду.

Згідно листа, підписаного заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів від 28.09.2021 №04-54/2/2712 (вх. №24564 від 29.09.2021), на виконання рішення Господарського суду Полтавської області Приватним підприємством "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" надано відповідну інформацію та копії документів згідно з листами від 19.07.2021 №8277 та від 21.01.2021 №534. Також зазначено, що Департаментом з питань реєстрації повідомлено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обмежень (щодо права власності) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вважається відкликаною.

26.10.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні №64011955 винесено постанову про накладення штрафу, якою на боржника: Приватне підприємство "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", накладено штраф у сумі 10200,00 грн на користь держави. Вказана постанова вмотивована тим, що до відділу 29.09.2021 вх. №24564 надійшла заява стягувача з якої вбачається, що рішення суду ПП "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" не виконано.

08.11.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, якою на підставі п. 11 ч. 1 с. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду №917/204/20 від 04.12.2020 закінчено.

В подальшому, 12.11.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" відкрито виконавче провадження №67485370 з виконання постанови №64011955 від 26.10.2021 про накладення штрафу в сумі 10200 грн. та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою боржнику визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн.

Цією ж датою старшим державним виконавцем відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження №67485529 з виконання постанови №64011955 від 29.12.2020 про стягнення виконавчого збору в сумі 18442,28 грн. та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою боржнику визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн.

Не погоджуючись з постановами про відкриття виконавчого провадження №67485529 та №67485370, а також із розміром мінімальних витрат виконавчого провадження, позивач звернулась в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст.5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частинами 1, 2 ст.27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено виключний перелік підстав, з яких виконавчий збір не стягується.

Так, пунктами 1-6 ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Наявності вищевказаних умов, з яких виконавчий збір не стягується, судом не встановлено.

На підставі п.8 Розділі 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5) виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII встановлено що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, зокрема, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

На підставі ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу наведених норм вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає виконанню на загальних підставах відповідно до норм Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5. При цьому, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження на підставі такої постанови.

Суд врахував, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.04.2021 у справі №917/204/20, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 та постановою Верховного Суду від 28.10.2021, відмовлено ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» у задоволенні скарги на постанови старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Кучик Аліни Юріївни у виконавчому провадженні за №64011955 щодо виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/204/20, виданого 04.12.2020, стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн та 153,07 грн витрат.

Таким чином, доказів скасування постанови від 29.12.2020 у виконавчому провадженні №64011955 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн. суду не надано.

Оскільки станом на час відкриття виконавчого провадження №67485529 та на час вирішення спору вищевказана постанова про стягнення виконавчого збору від 29.12.2020 у виконавчому провадженні №64011955 є чинною, суд дійшов висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2021 №67485529 прийнята державним виконавцем в межах та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства України, на виконання вимог Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5.

Відповідно до п.13 Розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

З аналізу вказаних положень, вбачається обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження за постановою про накладення штрафу, внесеної зокрема і у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 11, частини першої статті 39 Закону.

Як встановлено під час судового розгляду, постанова Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 26.10.2021 №64011955 про накладення штрафу відповідає всім вимогам до виконавчого документа, визначеним ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", була чинна як на момент прийняття відповідачем рішення щодо відкриття на підставі неї оскаржуваного виконавчого провадження №67485370, так і на час розгляду справи, тому суд дійшов висновку, що у відповідача були законні підстави, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", для винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2021 №67485370.

Суд зазначає, що позивачем не зазначено підстав протиправності оскаржуваних постав, крім посилання на відсутність законних підстав у відповідача для прийняття постанов від 12.11.2021 про відкриття виконавчого провадження №67485370 та №67485529, протиправність постанови про накладення на боржника штрафу від 26.10.2021.

Водночас суд звертає увагу, що правомірність постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про накладення штрафу від 26.10.2021, не є предметом розгляду цієї справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що державним виконавцем, 12.11.2021 одночасно із відкриттям виконавчих проваджень було винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №67485370, ВП №67485529, якими встановлено при проведенні виконавчих дій понесення витрат в розмірі 300 грн у кожному з виконавчих проваджень, а саме: конверти: 20 х 1,00 = 20,00 грн., марки: 10 х 10 = 100,00 грн, внесення даних до АСВП = 69,00 грн., бланки формату А-4 виготовлені на принтері: 25 х 1,00 = 25,00 грн., канцелярські витрати на закупівлю ручок, скоб та інших товарів = 86,00 грн.

Відповідно до ст. 42 Закону України " Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

При цьому, Закон України "Про виконавче провадження" не покладає на державного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Розділом VI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Відповідачем до спірних постанов від 12.11.2021 відповідно до Інструкції 512/5 від 02.04.2012 віднесено до мінімальних витрат виконавчого провадження витрати, які відносяться до мінімальних в загальному розмірі 600 грн. (300 грн + 300 грн).

Відтак, постанови відповідача від 12.11.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесені відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 - є правомірними. Крім того, визначений відповідачем розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не суперечить розмірам та видам витрат виконавчого провадження, що встановлені Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження".

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що дії відповідача у виконавчому провадженні ВП №67485529 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №64011955 від 29.12.2020, у виконавчому провадженні ВП №67485370 щодо стягнення штрафу згідно постанови №64011955 від 26.10.2021 та визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, є правомірними.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про те що зазначені позивачем в обґрунтування позовних вимог обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" (пров. Романа Шухевича, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Полтава Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул.Стешенка, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36023) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва