Справа № 640/18113/21
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2021 року м. Київ №640/18113/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
Позивач просить визнати протиправною відмову відповідача у наданні інформації про розмір грошового забезпечення, станом на 19.03.2021, особи, яка перебуває на посаді заступ-ника начальника управління (економіки і планування) Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України або аналогічній цій посаді, для перерахунку пенсії, а також просить зобов`язати відповідача надати позивачу таку інформацію.

Підстави позову: позивач одержував з 2002р. по 2010р. пенсію за вислугу років відпо-відно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а на теперішній час одержує пенсію державного службовця; для розуміння доцільності переходу з пенсії державного службовця на пенсію за віком позивач звернувся до відповідача щодо отримання інформації; позивач отримав відповідь, з якою не погоджується, оскільки вона порушує вимоги ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і ч. 1 ст. 5 Закону України "Про інформацію".

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в позові, з тих підстав, що відповідно до постанови КМ України від 02.11.2006 №1522 ним передані пенсійні справи до ГУ ПФУ в м. Києві. Оскільки позивач отримує пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві відповідач не міг вчинити дії щодо складення довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 19.03.2021.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України від 02.10.1992 №2657-XII "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поши-рення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.03.021, в якій просив надати інформа-цію про розмір грошового забезпечення особи, яка перебуває на посаді заступника начальника управління (економіки і планування) Головного управління розквартирування військ і капіталь-ного будівництва Міністерства оборони України або аналогічній цій посаді, для перерахунку пенсії.

Відповідач листом від 25.03.2021 №ВСЗ/392 повідомив позивачу про те, що відповідно до постанови КМ України від 02.11.2006 №1522 пенсійні справи були передані до ГУ ПФУ в м. Києві, у зв`язку з чим позивачу запропоновано звернутись до названого Управління. Також зазначено, що посада, з якої позивач звільнився у штаті КМТЦК та СП не значиться та на фінансовому забезпеченні у КМТЦК та СП не перебувала, тому інформація щодо розміру грошового забезпечення діючого військовослужбовця за зазначеною посадою відсутня.

Суд зауважує, що ні у заяві позивача, ні у відповіді, а ні у заявах по суті справи (позовна заява і відзив) сторони не посилаються на Закон України "Про доступ до публічної інформації", який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень.

Суд, застосовуючи до спірних правовідносин цей Закон, зазначає, що заява позивача від 19.03.2021 за своєю суттю є запитом на інформацію та містить необхідні відомості, визначені у ч. 5 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в тому випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Оспорюючи отриману відповідь, позивач не навів аргументованих доводів і не надав доказів, які б спростовували зазначені відповідачем у листі обставини відсутності у його штаті зазначеної позивачем посади та інформації про розмір грошового забезпечення діючого військовослужбовця за такою посадою.

Цитування позивачем у позовній заяві положень Закону України "Про пенсійне забезпе-чення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і постанови КМ України від 13.02.2008 №45 щодо визначення складових грошового забезпечення і порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до цього Закону, не доводить наявність у відповідача запитуваної позивачем інформації, тому не свідчить про необґрунтованість листа відповідача.

Отже, позивач не спростував відсутність у володінні відповідача запитуваної інформації, тому у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем права позивача на інформацію, а лист відповідача, хоча і не містить посилань на вищевказаний Закон, але не суперечить вимогам п. 1 ч. 1 ст. 21 цього Закону.

Твердження позивача про порушення відповідачем права позивача на обрання ним виду пенсії та вимог ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і його права на обрання виду пенсії є безпідставними, зважаючи на таке.

Згідно із ст. 7 цього Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Позивач не звертався до відповідача із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а відповідач не наділений повноваженнями щодо розгляду і вирішення цих питань, тому відповідач не порушив таке право позивача.

Посилання обох сторін на законодавчі положення щодо складення довідки про розмір грошового забезпечення суд відхиляє, оскільки зміст звернення позивача і суть спірних правовідносин не стосуються складення відповідачем такої довідки.

Підсумовуючи, суд зазначає про необґрунтованість позову і відсутність підстав для його задоволення.

З огляду на відмову в позові та згідно із ст. 139 КАС України судовий збір у сумі 908 грн. покладається на позивача і не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач:

ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:

Київський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки;

04112, м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 19; .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко