Справа № 380/11623/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року

справа №380/11623/21

провадження № П/380/11783/21

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гулій М.Р.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Шаркаєвої Х.С., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень - рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), в якому, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 05.08.2021, просить про таке:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2020 №;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2020 №;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2020 №.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками перевірки, на підставі яких було винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення. Наголосив, що уклав з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір від 08.11.2006. В подальшому, було укладено додаткову угоду № 1 від 10.12.2018, згідно якої змінено валюту кредиту з євро на гривню, а зобов`язання по кредиту у вигляді сплати основного боргу та процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за рішенням банку прощені. Зазначив, що відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України) не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Вказані норми ПК України не було враховано податковим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 06.04.2020 №, № та №. У зв`язку з цим, позивач вважає такі податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Враховуючи наведене, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 20.07.2021 позовну заяву було залишено без руху.

05.08.2021 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. №56993).

Ухвалою судді від 01.09.2021 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

17.09.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. №67674). Відповідач не погодився з вимогами ОСОБА_1 та вважає їх такими, що не враховують всіх обставин справи та не базуються на нормах чинного законодавства. Так, документальною позаплановою невиїзною перевіркою щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 встановлено порушення вимог пп. 164.2.17 («д») п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік на загальну суму 8917,06 грн.; пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п «в» п. 176.1 ст. 176, п. 177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 ПК України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік; пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Закону України від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», в результаті чого донараховано військового збору за 2018 рік на загальну суму 743,09 грн. Зокрема, в ході проведення перевірки встановлено, що на запит ГУ ДПС у Львівській області, АТ КБ «Приватбанк» листом від 26.11.2019 №20.1.0.0.0/7-191115/4401 повідомило, що з ОСОБА_1 10.12.2018 було укладено додаткову угоду №1, згідно якої зобов`язання позичальника по сплаті основного боргу за кредитом у розмірі 49539,20 грн. за рішенням банку прощені. Дану суму відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за ознакою доходу «126» відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації). Крім того, у п. 1.4 ч. 1 додаткової угоди №1 зазначено суму основного боргу, яка прощена позивачу. Пунктом 1.9 ч. 1 вказаної угоди банк повідомляє ОСОБА_1 про необхідність виконання ним вимог абз «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Своїм підписом позичальник засвідчив, що погодився з вимогами додаткової угоди № 1. Згідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткове благо - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). Водночас, ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи до за 2018 рік не подав, доходи у вигляді додаткового блага за 2018 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2018 рік не сплатив, не зважаючи на отримання економічної вигоди у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашен заборгованості за кредитом. Враховуючи зазначене, ГУ ДПС у Львівській області просило відмовити у задоволенні позову повністю.

Протокольною ухвалою суду від 07.12.2021 у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Ухвалою суду від 07.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 23.12.2021 у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Львівській області про залишення позову без розгляду відмовлено.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просила суд відмовити у задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2006 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №LVH1SZ00000001, згідно з яким ОСОБА_1 було отримано кредит 3000,00 євро шляхом їх перерахування на рахунок СПД ОСОБА_2 на строк з 08.11.2006 по 08.11.2008 включно на навчання закордоном, з сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

В подальшому між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» 10.12.2018 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №LVH1SZ00000001 від 08.11.2006.

Згідно п. 1.1 даної додаткової угоди заборгованість за договором на дату укладення цієї додаткової угоди становить 57166,73 євро, а саме: заборгованість за кредитом 2405,31 євро, заборгованість за відсотками 12869,86 євро, заборгованість за неустойкою 41891,56 євро.

Згідно п. 1.2 було змінено валюту кредиту за договором з євро на гривню за курсом НБУ на дату укладення цієї додаткової угоди - 31,638950 грн. за 1 євро, в зв`язку з чим заборгованість за кредитом становить 1808695,31 грн., а саме: заборгованість за кредитом 76101,48 грн., заборгованість за відсотками 407188,86 грн., заборгованість за неустойкою 1325404,97 грн.

Пунктом 1.3 даної додаткової угоди визначено, що сума заборгованості, що виникла за період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 1732593,83 грн., а саме: відсотки у розмірі 407188,86 грн., комісія у розмірі 0,00 грн., пеня 1325404,97 грн.

Пунктом 1.4 даної додаткової угоди визначено, що зобов`язання позичальника по сплаті основного боргу за кредитом в розмірі 49539,20 грн., що є різницею між основною сумою боргу за кредитом в іноземній валюті, що визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, за рішенням банку прощені.

Пунктом 1.5. даної додаткової угоди визначено, що зобов`язання позичальника по сплаті процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за цим кредитом в розмірі 1732593,85 грн. за рішенням банку прощені.

Відповідно до п. 1.9 даної додаткової угоди позичальник засвідчує, що повністю розуміє наслідки прощення заборгованості, викладені в п.п. 1.4, 1.5 даної додаткової угоди та є повідомленим про прощення боргу та необхідність виконання ним вимог частини "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, та розуміє, що прощені суми є доходом, отриманим ним (платником податку) як додаткове благо (далі - дохід), та зобов`язується самостійно сплатити податок з доходу, та зобов`язується відобразити дохід у річній податковій декларації, за виключенням випадків, що відповідають п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Пунктом 1.7 даної додаткової угоди передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту в строки, зазначені в графіку погашення кредиту (додаток №1 до цієї додаткової угоди), що викладається в новій редакції та є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

Додатком №1 додаткової угоди № 1 до кредитного договору №LVH1SZ00000001 від 08.11.2006 затверджено графік погашення заборгованості, зокрема, 10.12.2018 позивачу слід сплатити залишок по кредиту у вигляді тіла кредиту в розмірі 26562,28 грн.

Що ним і було зроблено.

Згідно наявної в матеріалах справи копії відповіді АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0/7-200213/345 від 18.02.2020 ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, зобов`язання за кредитним договором в розмірі було виконано позивачем в повному обсязі.

На запит ГУ ДПС у Львівській області, АТ КБ «Приватбанк» листом від 26.11.2019 №20.1.0.0.0/7-191115/4401 повідомило, що з ОСОБА_1 10.12.2018 було укладено додаткову угоду №1, згідно якої зобов`язання позичальника по сплаті основного боргу за кредитом у розмірі 49539,20 грн., що є різницею між основною сумою боргу за кредитом в іноземній валюті, що визначена за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, за рішенням банку прощені.

Дану суму відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за ознакою доходу « 126».

У період з 10.03.2020 по 16.03.2020 головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області Штибелем А.В. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

За результатами проведення вказаної перевірки складено акт № 580/33.6-03/ НОМЕР_1 від 17.03.2020.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 вимог:

- абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік на загальну суму 8917,06 грн.

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 ПК України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік.

- пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Закону України від 28.12.2014р. №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», в результаті чого донараховано військового збору за 2018 рік на загальну суму 743,09 грн.

На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у Львівській області винесло податкові повідомлення-рішення:

- від 06.04.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на суму 11146,32 грн., в тому числі основне зобов`язання 8917,06 грн., штрафні (фінансові) санкції 2229,26 грн.;

- від 06.04.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 928,86 грн., в тому числі основне зобов`язання 743,09 грн., штрафні (фінансові) санкції 185,77 грн.;

- від 06.04.2020 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на суму 170,00 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Львівській області, позивач звернулася з цим позовом до суду.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року, станом на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором, а також прощену (анульовану) кредитором суму основного боргу у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 № 321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015. Так, вказаним Законом підрозділ 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено п. 8, згідно якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Крім того, редакція п.п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Чого не можна сказати про суми процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, а також суми прощені (анульовані) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду подібної справи, зокрема, у постанові від 10.05.2018 у справі № 802/142/17-а, у постанові від 21.11.2018 по справі № 813/279/16, у постанові від 22.05.2019 по справі № 821/3224/15-а.

Судом з матеріалів справи, а саме з копії додаткової угоди № 1 до кредитного договору №LVH1SZ00000001 від 08.11.2006 встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) боргу, і, відповідно, зобов`язаний був відобразити анульовану суму основного боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку або сплатити таку суму основного боргу.

Як випливає з акта перевірки № 580/33.6-03/ НОМЕР_1 від 17.03.2020, позивачу було розраховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік та відповідно з військового збору за 2018 рік, виходячи з суми 49539,20 грн.

Водночас, як зазначено у п. 1.4 додаткової угоди № 1 від 10.12.20218 до кредитного договору №LVH1SZ00000001 від 08.11.2006, сума в 49539,20 грн. являє собою не просто суму основного боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, а суму основного боргу, що є різницею між основною сумою боргу за кредитом в іноземній валюті, що визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року.

В той же час така сума не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до п. 8 підрозділ 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Що ж стосується тіла кредиту (основного боргу), то таке позивачем було сплачено 10.12.2018 в сумі 26562,28 грн.

Так, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.12.2018 в гривнях становить 1808695,31, з яких 1732593,83 грн. - відсотки, комісія, пеня, прощені банком, 49539,20 грн. - сума основного боргу, що є різницею між основною сумою боргу за кредитом в іноземній валюті, що визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, прощені банком, 26562,28 грн. - тіло кредиту (основний борг).

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Vastberga Taxi Aktiebolag and Vulic проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Отже, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що оскільки податковим органом було обчислено суму податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік та військового збору за 2018 рік, виходячи з суми 49539,20 грн., яка не додатковим благом і, відповідно, не включається до оподатковуваного доходу, то спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Суд також вказує на відсутність обов`язку позивача відобразити анульовану суму основного боргу в розмірі 26562,28 грн. в складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку, оскільки така сума основного боргу була ним сплачена банку.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити повністю.

Щодо судового збору, то оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати позивача у вигляді судового збору компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 06.04.2020, № від 06.04.2020, № від 06.04.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (, місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого при подачі позову до суду судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень рівно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.01.2022.

Суддя Потабенко В.А.