Справа № 380/851/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 січня 2022 року

м. Київ

справа № 380/851/21

адміністративне провадження № К/9901/46728/21

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі №380/851/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області щодо нарахування та виплати судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року із застуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою 47320,00 грн передбаченого частиною третьою статті 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року.

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на користь судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 нараховану але не виплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року в сумі 23807, 40 грн. (двадцять три тисячі вісімсот сім гривень 40 копійок) з утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати суддівської винагороди за один місяць.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 30.04.2020 у загальній сумі 23807 грн. 40 коп. (двадцять три тисячі вісімсот сім гривень 40 коп.).

Зобов`язано Державну судову адміністрацію здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати ОСОБА_1 - недоплаченої суддівської винагороди період з 18.04.2020 по 30.04.2020 року у загальній сумі 23807 грн. 40 коп. (двадцять три тисячі вісімсот сім гривень 40 коп.).

Допущено до негайного виконання рішення суду у цій справі у межах суми стягнення суддівської винагороди за один місяць у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України у розмірі 23807 грн. 40 коп. (двадцять три тисячі вісімсот сім гривень 40 коп.).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року у справі № 380/851/21 у частині негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення суддівської винагороди за один місяць у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України у розмірі 23807 грн 40 коп. (двадцять три тисячі вісімсот сім гривень 40 коп.) скасовано.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року у справі № 380/851/21 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.

20 грудня 2021 року касаційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області повторно надійшла до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, посилаючись у новій касаційній скарзі на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначив, що при розгляді справи судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду викладених у постановах колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №340/1916/20, від 22 червня 2021 року у справі №260/3598/20, від 29 липня 2021 року у справі №340/1727/20, від 23 червня 2021 року у справі №520/13014/2020 та від 28 липня 2021 року у справі №340/1901/20, від 05 серпня 2021 року у справі №12182/20, від 09 вересня 2021 року у справі №120/5243/20-а, від 29 вересня 2021 року у справі №160/15370/20 та вказує про необхідність з`ясувати причини невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду, а також необхідність з`ясувати належний склад учасників зазначеної категорії справ.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, судом прийнято рішення із врахуванням висновків постанови Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №340/1916/20. У тому числі і щодо залучення в якості відповідача Державної судової адміністрації України.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на постанову Верховного Суду, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.

Разом з тим, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судами без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведених справах.

А тому таке посилання відповідача на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України є безпідставним.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до викладу фактичних обставин справи, цитування норм законодавства, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує. Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі №380/851/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Е. Мацедонська