Справа № 520/28309/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань забезпечення адміністративного позову

31 грудня 2021 року № 520/28309/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі 520/28309/21

установив

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Голови Харківської обласної ради Єгорової- Луценко Т.П., в якому просить суд визнати незаконною бездіяльність голови Харківської обласної ради Єгорової-Луценко Тетяни Петрівни щодо неприйняття розпорядження про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Комунального Закладу «Харківський академічний російський драматичний театр імені О.С. Пушкіна»; зобов`язати голову Харківської обласної ради Єгорову-Луценко Тетяну Петрівну видати розпорядження про призначення ОСОБА_1 директором Комунального Закладу «Харківський академічний російський драматичний театр імені О.С. Пушкіна» та укласти з ОСОБА_1 контракт за результатами конкурсу від 04.08.2021 року.

29.12.2021 позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони голові Харківської обласної ради ОСОБА_2 вчиняти будь - які дії щодо призначення на посаду директора Комунального закладу «Харківський академічний російський драматичний театр імені О.С. Пушкіна» іншої особи та укладення з нею контракту, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не призначений на посаду директор Комунального закладу «Харківський академічний російський драматичний театр імені О.С. Пушкіна» за результатами конкурсу та з ним не укладено контракт. Рішенням сесії Харківської обласної ради від 25 листопада 2021 року оголошено повторний конкурс на посаду керівника Комунального закладу «Харківський академічний російський драматичний театр імені О.С. Пушкіна».

Отже, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь - які дії щодо оголошення конкурсу чи призначення на посаду директор Комунального закладу «Харківський академічний російський драматичний театр імені О.С. Пушкіна» іншої особи та укладення з нею контракту може призвести до неможливості виконання судового рішення, а також порушення прав та інтересів третіх осіб, які пройдуть конкурсний відбір.

Розглянувши клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151-153 ЦПК України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 КАС України).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає, що останнім не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів та не доведено обставини, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, суд звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Заявником не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 КАС України.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Керуючись ст.150-154,156, 243,248 КАС України , суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя Зоркіна Ю.В.