Справа № 460/8133/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2021 року м. Рівне №460/8133/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Морозюк О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представник позивача Курганська О.В.,

відповідача: представник Кректун О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської обласної прокуратури
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

-визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної прокуратури щодо нездійснення нарахування та виплати усіх належних сум ОСОБА_1 , а саме: заробітної плати, нарахованої відповідно до розміру посадового окладу, визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру";

-стягнути з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 неотриману частину заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та з урахуванням встановленої надбавки до посадового окладу (за вислугу років) за період з 26.03.2020 по день винесення судового рішення, розмір якої станом на 30.11.2021 становить 765987,80 грн. (510659,03+255328,77).

Мотивуючи вимоги позову зазначав, що Рішенням Конституційного Суду від 26.03.2020 №6р/2020 визначено, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яким передбачено що норми і положення ст.81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Всупереч вимогам ст.81 Закону України "Про прокуратуру" та вказаному Рішенню Конституційного Суду, з 26.03.2020 протиправно здійснює нарахування та виплату заробітної плати на підставі посадового окладу, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 25.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання на 29.11.2021 на 09:30 год.

29.11.2021 судовий розгляд відкладено до 14.12.2021 до 11:00 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позовну заяву від 03.12.2021, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що абз.3 п.3 розд.II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 №113-ІХ передбачено, що за прокурорами та керівниками регіональних прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до обласної прокуратури.Вказував, що наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 №414 "Про деньпочатку роботи обласних прокуратур" таким днем визначено 11.09.2020.

Таким чином, з 11.09.2020 по 31.12.2020 нарахування заробітної платипрокурорів та слідчих регіональних прокуратур, місцевих прокуратур додня їх звільнення або переведення до обласної прокуратури, окружноїпрокуратури (окремо кожним працівником,місяць) здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505. Станом на 11.09.2020позивач не був призначений за результатами

проходження атестації на посаду в обласній прокуратурі і продовжував перебувати на займаній посаді прокуратури Рівненської області (поза штатним розписом). Відповідно до Рішення Конституційного Суду від 26.03.2020 №6р/2020 заробітна плата прокурорів регулюється ст.81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", саме з 01.01.2021. За наведеного, відповідач просив повністю відмовити в задоволенні позову (а.с.90-96).

07.12.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій висловила свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення (а.с.106-109).

14.12.2021 розгляд справи відкладено до 24.12.2021 до 10:00 год.

У судовому засіданні, призначеному на 24.12.2021, позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у заявах по суті спору. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні, призначеному на 24.12.2021, проти задоволення позовних вимог заперечувала з наведених у відзиві мотивів. Просила повністю відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, з 05.05.2020 ОСОБА_1 працює на посаді начальника нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Рівненської області (а.с.70).

03.09.2020 Генеральним прокурором України видано наказ №410, яким наказано перейменувати без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу "Прокуратура Рівненської області" у "Рівненська обласна прокуратура".

Наказом Генерального прокурора України від 08.09.2020 №414 визначено днем початку роботи обласних прокуратур - 11.09.2020.

Станом на 11.09.2020 та на час виникнення спірних правовідносин позивач до Рівненської обласної прокуратури не призначався.

Згідно з Інформацією про нарахування та відрахування заробітної плати за 2020 рік та Інформацією про нарахування та відрахування заробітної плати за 2021 рік, наданою Рівненською обласною прокуратурою, посадовий оклад ОСОБА_1 становить 7210,00 грн.(а.с.68, 69, 97, 98).

На переконання ж позивача, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6р/2020 його посадовий оклад має становити не 7210,00 грн., а обчислюватись відповідно до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру", що і є предметом спірних правовідносин в межах даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1, 2 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014№1697-VII (далі - Закон №1697) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами та складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції 1991 року) заробітна плата прокурорів складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років і має забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов`язків, а так само закріплення кваліфікованих кадрів. Надбавки за вислугу років встановлюються також іншим працівникам прокуратури (спеціалістам, службовцям, робітникам). Розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури" від 19.09.2019 №113-IX (далі - Закон №113) визнано такими, що втратили чинність норми Закону України "Про прокуратуру" у редакції 1991 року, у тому числі ч.1 ст.49, якою однією зі складових заробітної плати прокурорів визначалась надбавка за класні чини.

Нарахування заробітної плати прокурорів після набрання чинності з 25.09.2019 Закону №113 проводиться без врахування зазначеної надбавки.

В той же час, відповідно пункту 3 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113, за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

У додатку 8 до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 за №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - Постанова №505) визначено розмір надбавок до посадових окладів працівників органів прокуратури за класні чини

Вказана постанова була чинною на день прийняття Закону №113.

Додаток 8 Постанови №505 виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2020 №171 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що у спірний період посадовий оклад позивача становив 7210,00 грн. і йому нараховувалась заробітна плата, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного Постановою №505, тобто, з урахуванням положень Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 №79-VIII, у розмірі, встановленому Законом.

Відповідно до норм ч.3 ст.81 Закону №1697 посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697 зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 у справі №6-р/2020 визначено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697 зі змінами втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто, з 26.03.2020.

Разом з тим, суд зауважує, що Законом №113, який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Так, у ч.1 ст.7 Закону №1697 слова "регіональні" та "місцеві" замінено відповідно на "обласні" та "окружні", а пункт 4 цієї частини 1 та статті стосовно військових прокуратур в системі органів прокуратури виключено.

Статтею 15 Закону №1697 зазначено виключний перелік посад в обласних та окружних прокуратурах (в редакції Закону №113).

Відповідно до абз.3 п.3 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №113 за прокурорами та керівниками регіональних і місцевих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до обласної чи окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників регіональних прокуратур та місцевих прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (зі змінами)).

Разом з тим, Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.2001 № 12-рп/2001 зазначав, що стале забезпечення фінансування, зокрема, органів прокуратури, робота якої тісно пов`язана з діяльністю судів, є однією з конституційних гарантій реалізації прав і свобод громадян, їх судового захисту (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини). Потреба у належному матеріальному забезпеченні прокурорів випливає з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними функцій держави, є гарантією незалежності їх діяльності у ефективному судовому захисті прав громадян.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій 06.10.2000, № Rec (2000)19 зазначено, що "у країнах, у яких прокуратура є незалежною від уряду, держава має вжити ефективних заходів для того, щоб гарантувати закріплення в законі суті й обсягу незалежності прокуратури" (пункт 14).

Отже, незалежність прокурорів не є прерогативою або наданим привілеєм, а є гарантією справедливого, неупередженого та ефективного здійснення ними своїх повноважень (своєї діяльності).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виключно законами України визначаються, зокрема, організація і діяльність прокуратури (п.14 ч.1 ст.92, ч.2 ст.131-1 Основного Закону України). Оскільки норми Основного Закону України, якими передбачено перелік питань, що регулюються виключно законами України, мають імперативний характер, то всі рішення мають бути ухвалені у формі закону.

Закон №1697, із змінами, як передбачено у його преамбулі, визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Однією із засад, на яких ґрунтується діяльність прокуратури, визначено незалежність прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків (пункт 5 статті 3 Закону).

Відповідно до приписів ч.1 ст.16 Закону №1697 незалежність прокурора забезпечується, зокрема, забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора (пункт 3); установленим законом порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності прокуратури (пункт 4); належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора (пункт 5).

Здійснюючи функції прокуратури, прокурор керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України (ч.2 ст.16 вказаного Закону). Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність прокурора та утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджання виконанню службових обов`язків або прийняття ним незаконного рішення (абз.1 ч.5 ст.16 Закону).

Статтею 87 Закону №1697 встановлено особливості забезпечення функціонування прокуратури, які полягають у тому, що держава забезпечує фінансування та належні умови функціонування прокуратури і діяльності прокурорів; забезпечення функціонування системи прокуратури передбачає: визначення у Державному бюджеті України видатків на фінансування прокуратури не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення нею повноважень відповідно до закону; законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування прокуратури; гарантування достатнього рівня соціального забезпечення прокурорів.

Нормою ст.89 Закону №1697 визначено засади фінансування прокуратури: фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку; функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Відповідно до ст.90 Закону №1697фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Суд зазначає, що однією з необхідних передумов незалежної діяльності прокуратури, неупередженого, об`єктивного, безстороннього виконання прокурорами своїх функцій є заходи щодо їх юридичного захисту, належного рівня матеріального та соціального забезпечення прокурорів, які мають бути гарантовані таким чином, щоб не допустити тиску, що може спричинити вплив на прийняті ними рішення. Це може бути реалізовано лише шляхом визначення відповідним законом України належних умов для функціонування прокуратури та системи фінансування, у тому числі регулювання заробітної плати прокурора для забезпечення неупередженості при реалізації встановлених Конституцією та законами України повноважень.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1 ст.8 Основного Закону).

Юридична визначеність є ключовою у розумінні верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми мають бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правовідносин.

Таку позицію зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020.

З наведеного вбачається, що заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатися виключно законом, а тому положення абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113, в частині, що "На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури", є таким, що суперечить ч.2 ст.131-1 Основного Закону України.

Суд відмічає, що вимоги пункту 3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" передбачають, що до дня початку роботи обласних прокуратур, окружних прокуратур, їх повноваження здійснюють відповідно регіональні прокуратури, місцеві прокуратури, однак такий підхід стосовно прокурорів регіональних та місцевих прокуратур є дискримінаційним та порушує права прокурорів на забезпечення належних умов праці, створює передумови для посягань на їх незалежність, а також порушує положення ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Разом з тим, позиція відповідача пов`язана з відмовою виплачувати позивачу грошове забезпечення у розмірі, встановленому ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", призводить до того, що за аналогічну діяльність, передбачену Законом України "Про прокуратуру", позивач та прокурор, який вже призначений до Офісу Генерального Прокурора, обласних та окружних прокуратур, отримують заробітну плату (грошове забезпечення), яка/яке суттєво відрізняється за своїм розміром та структурою.

Таким чином, суд вважає, що припис абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113, а саме: "На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури", який застосовано відносно позивача, не відповідає сукупності приписів частини 1 та 2 статті 24 Основного Закону і частини 2 статті 6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні".

Відповідно до вимог ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі невідповідності правового акту Конституції України, суд першої інстанції правильно застосував правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині наявності у позивача права на перерахунок заробітної плати за період із 26.03.2020, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного ст.81 Закону України "Про прокуратуру", є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Суд підтримує доводи сторони позивача про те, що факт проходження прокурором атестації, запровадженої Законом №113, жодним чином не впливає на порядок визначення розміру її посадового окладу, який встановлено ст.81 Закону України "Про прокуратуру". Жодних застережень щодо цього Рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 не містить, натомість стосується розміру заробітної плати усіх прокурорів.

Однак суд вважає, що визначення конкретної суми у вигляді недоотриманої заробітної плати знаходиться у площині дискреційних повноважень відповідача - Рівненської обласної прокуратури.

Щодо допуску рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

За змістом ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті283цьогоКодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Отже, негайному виконанню підлягають рішення у майнових спорах про присудження виплати (стягнення) вже нарахованих платежів (допомог, пенсій, заробітної плати тощо).

Разом з тим, у даній справі розглядаються вимоги про зобов`язання відповідача зробити перерахунок заробітної плати позивача, тобто рішення суду буде мати зобов`язальний характер - відповідно воно не підлягає негайному виконанню.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність та обґрунтованість своїх дій. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження в ході судового розгляду.

З огляду на наведене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної прокуратури щодо нездійснення нарахування та виплати з 26.03.2020 по 24.12.2021 усіх належних сум ОСОБА_1 , а саме: заробітної плати, нарахованої відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов`язати Рівненську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 , виходячи з розміру посадового окладу, визначеного ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та з урахуванням усіх встановлених надбавок і премій за період з 26.03.2020 по 24.12.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненська обласна прокуратура (вул.16 Липня,52,м.Рівне,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 02910077)

Повний текст рішення складений 29 грудня 2021 року

Суддя С.А. Борискін